ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа №369/12286/20                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді                                                                      Ключковича В.Ю.,
суддів                                                                                          Беспалова О.О.,
                                                                                                    Грибан І.О.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області в якому просив визнати протиправною відмову Територіального сервісного центру №3246 про перереєстрацію автомобіля DAEWOO NUBIRA, колір синій, рік випуску 1999, пас.місць 5, шасі НОМЕР_1 , універсал, об`єм двигуна 1600 куб.см та зобов`язати Територіальний сервісний центр №3246 зареєструвати вказаний автомобіль на позивача.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 позовні вимоги задоволено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Київській області зазначив, що біржова угода №012349, укладена на Товарній біржі «АТЛАНТА» з 18.11.2015 не являється документом-підставою для здійснення операцій з транспортним засобом та не підтверджує право власності, так як не оформлена на зареєстрованому в уповноваженому органі МВС бланку. Крім того, позивачем не надано жодних документів, які підтверджували б відсутність можливості проведення реєстраційних дій за період з серпня 2009 року по серпень 2020 року.
Відзиву на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходило.
Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2008 між ТОВ «ВАНДЛЕКС-УКРАЇНА» (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого Продавець продав, а Покупець купив легковий автомобіль DAEWOO NUBIRA, 1999 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , за ціною 10 000,00 грн., у т.ч. ПДВ.
19.01.2009 між ТОВ «ВАНДЛЕКС-УКРАЇНА» та ОСОБА_1 на ТОВАРНІЙ БІРЖІ «АТЛАНТА» було укладено біржову угоду, за умовами якої позивачем було придбано на товарній біржі транспортний засіб марки DAEWOO NUBIRA, 1999 року випуску, синього кольору, номер шасі НОМЕР_3 , технічний паспорт серії НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_5 .
Пунктом 2 угоди визначено, що вартість транспортного засобу становить 10 000,00 грн.
Зазначена угода була зареєстрована на ТОВАРНІЙ БІРЖІ «АТЛАНТА» за №012349, про що свідчить відповідне підтвердження від 19.01.2009.
Довідкою №09/04 від 19.01.2009 продавець підтвердив отримання від покупця оплати за відчужений автомобіль у повному обсязі.
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 вищевказаний легковий автомобіль DAEWOO NUBIRA, 1999 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_6 , був зареєстрований за ТОВ «ВАНДЛЕКС-УКРАЇНА», проте останнє 12.01.2009 склало заяву про зняття вказаного транспортного засобу з реєстрації.
ТОВ «ВАНДЛЕКС-УКРАЇНА» на підставі доручення від 12.01.2019 вих. №ВУ-09/02 надано ОСОБА_1 право управління автомобілем марки DAEWOO NUBIRA № НОМЕР_6 без обмеження маршрутом.
Відтак позивач звернувся до Територіального сервісного центру №3246 із заявою про реєстрацію на його ім`я транспортного засобу марки DAEWOO NUBIRA, номер шасі НОМЕР_3 та додав такі документи: копію паспорту; копію картки платника податків; біржову угоду від 19.01.2009, укладену на ТОВАРНІЙ БІРЖІ «АТЛАНТА»; підтвердження ТОВАРНОЇ БІРЖІ «АТЛАНТА» про реєстрацію угоди; заяву ТОВ «ВАНДЛЕКС-УКРАЇНА» про зняття з реєстрації транспортного засобу; довідку ТОВ «ВАНДЛЕКС-УКРАЇНА» про оплату позивачем вартості придбаного транспортного засобу; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 28.09.2014 з відміткою про зняття автомобіля 17.01.2019 з обліку для реалізації в межах України; договір купівлі-продажу від 30.12.2008; довідку ТОВ «ВАНДЛЕКС-УКРАЇНА» від 19.01.2019 про перебування транспортного засобу в неробочому стані; звіт №1/19 про оцінку дорожньо-транспортного засобу від 19.01.2009.
За результатами розгляду вказаних документів Територіальний сервісний центр №3246 листом від 19.08.2020 №31/177 відмовив позивачу у проведенні перереєстрації вказаного транспортного засобу, посилаючись на те, що відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом 10 діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Також було запропоновано для проведення перереєстрації надати документи відповідно до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на момент набуття позивачем у власність вищевказаного транспортного засобу чинне на той час законодавство не вимагало для здійснення реєстрації укладання біржової угоди на зареєстрованих бланках, а тому вищевказана угода відноситься до документів, що посвідчують правомірність придбання транспортного засобу. Вимоги про укладання договорів про придбання транспортних засобів на товарних біржах виключно на зареєстрованих бланках поширюються лише на правовідносини, які виникли після 29.12.2009. Щодо пропуску строку подання заяви на перереєстрацію транспортного засобу, суд першої інстанції зауважив, що вказана обставина не є підставою для відмови у проведенні реєстрації транспортного засобу, оскільки законодавчо заборонена лише експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Як вбачається зі ст. 1 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ (далі - Закон №3353-ХІІ) закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).
За приписами частин 1, 4, 9 ст. 34 Закону №3353 державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.
Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.
Порядок здійснення відомчої реєстрації та ведення обліку транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України. Для ведення відомчого обліку зареєстрованих транспортних засобів відповідними органами, якими вони зареєстровані, створюються уніфіковані автоматизовані електронно-облікові системи. Відомості відомчого обліку щодо зазначених транспортних засобів є складовою частиною Єдиного державного реєстру. У разі наявності будь-яких обтяжень, реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів здійснюється виключно за умови надання згоди на це обтяжувачем (обтяжувачами).
Частини 11-14 ст. 34 Закону №3353 визначають, що власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.
На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають вимогам стандартів. Закупівля за державні кошти бланків реєстраційних документів та номерних знаків для транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог законодавства тими органами, на які покладений обов`язок щодо їх реєстрації.
Єдині зразки державних номерних знаків та вимоги до них, у тому числі тих, що виготовляються за індивідуальним замовленням, встановлюються державними стандартами України.
Власники транспортних засобів, зареєстрованих територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, можуть замовити один додатковий комплект номерних знаків, який виготовляється за їх індивідуальним замовленням та відповідає вимогам стандартів.
Пунктом 2 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388 (в редакції, постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 №1371) (далі - Порядок №1388) визначено, що цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники  власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.
За приписами п. 3 Порядку №1388 державна реєстрація транспортних засобів  проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні  центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах  воєнного і надзвичайного  стану,  а також для ведення їх обліку  та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. 
Державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів (крім транспортних засобів, визначених абзацом другим пункту 12 цього Порядку) сервісними центрами МВС може проводитися через центри надання адміністративних послуг, утворені відповідно до Закону України «Про адміністративні послуги», на основі рішень, узгоджених між сервісними центрами МВС та органами, які прийняли рішення про утворення центрів надання адміністративних послуг. 
Центри надання адміністративних послуг підключаються до електронних баз даних (реєстрів), необхідних для проведення державної реєстрації (перереєстрації) та зняття з обліку транспортних засобів, з метою прийняття, перевірки та передачі документів, видачі оформлених результатів. 
Державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є МВС. 
Порядок ведення Єдиного державного реєстру затверджується МВС. 
На виконання п. 6 Порядку №1388 транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС або через центри надання адміністративних послуг.
Керуючись п. 7 Порядку №1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).
Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.
За приписами п. 8 Порядку №1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»).
Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку:
- договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках;
- укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний  засіб;
- укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; 
нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;
- договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою; 
- договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; 
- свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати;
- рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; 
- рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність;
- копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; 
- довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; 
- акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; 
- митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому  носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; 
- договір фінансового лізингу; 
- акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.
- договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає  Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів; 
Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається  до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у уповноважених органах МВС, не допускається.
На виконання абз. 1 та 2 п. 16 Поряду №1388 на зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію, а також номерні знаки (крім тимчасово ввезених на митну територію України транспортних засобів особистого користування), що відповідають державному стандарту України: два номерні знаки - на автотранспорт, один - на мототранспорт, мопед, причіп та напівпричіп, дозволи на встановлення на транспортних засобах спеціальних світлових і (або) звукових сигнальних пристроїв. У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу ідентифікаційний номер двигуна не зазначається.
Свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт), технічний талон та номерні знаки старого зразка діють до їх  заміни на свідоцтво про реєстрацію та номерні знаки нового зразка. 
За приписами п. 33 Порядку №1388 перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору,  переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери. 
При перереєстрації транспортних засобів у разі зміни їх власників зняття з обліку таких транспортних засобів не проводиться.
Пункту 39 Порядку №1388 встановлює, що у разі перереєстрації транспортного засобу свідоцтво про реєстрацію підлягає заміні на загальних підставах.
Як вбачається з п. 8 Порядку №1388 (в редакції від 21.03.2008) реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку у порядку, встановленому МВС, Мін`юстом, Держпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна і має відповідні документи, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. 
Правомірність придбання транспортних засобів, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб`єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах.
Такими документами можуть бути, зокрема, договори, в тому числі угоди, укладені на товарних біржах, та інші посвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортний засіб.
Зважаючи на вказані норми на час придбання позивачем транспортного засобу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на момент набуття ОСОБА_1 у власність автомобіля чинне на той час законодавство не вимагало для здійснення реєстрації укладання біржової угоди на зареєстрованих бланках, а тому вищевказана угода відноситься до документів, що посвідчують правомірність придбання транспортного засобу. Вимога про укладання договорів про придбання транспортних засобів на товарних біржах виключно на зареєстрованих бланках була внесена до Порядку №1388 лише постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 №1371, яка набрала чинності 29.12.2009, тобто після набуття позивачем права власності на транспортний засіб. 
Відтак, доречним є врахувати приписи ч. 1 ст. 58 Конституції України згідно яких, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Крім того, Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 05.04.2001 № 3-рп/2001 зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (ч. 1 ст. 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено ч. 1 ст. 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Також у рішенні від 26.01.2011 №1-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що вказані положення Основного Закону України передбачають загальновизнані принципи дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, а саме: принцип їх безпосередньої дії, тобто поширення тільки на ті відносини, які виникли після набуття чинності законами чи іншими нормативно-правовими актами, та принцип зворотної дії в часі, якщо вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, є вірним висновок суду першої інстанції, що вимоги про укладання договорів про придбання транспортних засобів на товарних біржах виключно на зареєстрованих бланках поширюються лише на правовідносини, які виникли після 29.12.2009. Біржова угода від 19.01.2009 №012349 була укладена відповідно до вимог чинного законодавства, які були чинні на момент її укладення, а вимоги до правовстановлюючих документів, які виникли після цього (після 29.12.2009), не можуть поширюватися на спірні правовідносини, внаслідок чого наданий ОСОБА_1 примірник біржової угоди має бути розцінений відповідачем в якості документа, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу.
Щодо пропуску десятиденного строку, встановленого ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» та п. 7 Порядку №1388, для подання документів для перереєстрації транспортного засобу колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що таке порушення не є підставою для відмови у проведенні реєстрації транспортного засобу.
За приписами п. 7 Порядку №1388 забороняється лише експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС, однак Порядком №1388 не передбачено, що порушення 10-денного строку з моменту придбання транспортного засобу є підставою для відмови у його реєстрації.
У свою чергу, експлуатація транспортного засобу з порушенням правил його реєстрації становить склад адміністративного правопорушення. Зокрема, відповідно до ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зважаючи на вказане, є вірним висновок суду першої інстанції про визнання протиправною та скасування відмови Територіального сервісного центру №3246 щодо проведення перереєстрації на ОСОБА_1 автомобіля марки DAEWOO NUBIRA, 1999 року випуску, синього кольору, номер шасі НОМЕР_1 , оформлену листом від 19.08.2020 №31/177.
Відповідно до Рекомендації №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.
Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
Керуючись п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
За приписами ч. 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки відповідачем було протиправно відмовлено позивачу у проведенні перереєстрації на нього транспортного засобу, у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень. У зв`язку з цим, є вірним задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області здійснити перереєстрацію на позивача транспортного засобу марки DAEWOO NUBIRA, 1999 року випуску, синього кольору, номер шасі НОМЕР_1 .
Щодо посилання в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду у справі 3803/336/16, колегія суддів зауважує, що висновки суду першої інстанції не суперечать висновкам в зазначеній справі з огляду на відмінність обставин в порівнянні з обставинами у цій справі. Відповідно до п. 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формуються виходячи із конкретних обставин справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої гілки влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права. При цьому під судовим рішенням в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, у яких є аналогічними предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Відтак доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.
У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    І.О. Грибан