П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
 13 жовтня 2021 року                                                                               м. Київ
 
Справа № 22-12202                                                 Головуючий у 1-й інстанції: Оксюта Т. Г. 
Унікальний № 760/23720/20                                                             Доповідач - Пікуль А. А.
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
                    головуючого                                       Пікуль А. А.
                    суддів                                                  Борисової О. В.
                                                                                 Невідомої Т. О.
 
розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28 травня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
у с т а н о в и в:
 
У жовтні 2020 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість станом на 30 вересня 2020 року, що становить 56 536 грн 81 коп., з яких: 38 281 грн 91 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8 585 грн 86 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит за ст. 625 ЦК України; 9 669 грн 04 коп. - нарахована пеня (а. с. 1-4).
Позовні вимоги були обґрунтовані таким. ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг, підписала заяву № б/н від 17 липня 2014 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом на заяві.
У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 30 вересня 2020 року становить 56 536 грн 81 коп., з яких: 38 281 грн 91 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8 585 грн 86 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит за ст. 625 ЦК України; 9 669 грн 04 коп. - нарахована пеня.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 28 травня 2021 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, представник АТ КБ «ПриватБанк», Крилова О. Л. , подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути судові витрати (а. с. 75-79).
В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.
За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга Крилової О. Л. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28 травня 2021 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
 
Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
При розгляді справи в суді першої інстанції встановлені наступні обставини.
17 липня 2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої банк надав відповідачу кредит.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а. с. 14).
З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховано 38 281 грн 91 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8 585 грн 86 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит за ст. 625 ЦК України; 9 669 грн 04 коп. - нарахована пеня.
 
За встановлених обставин, відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з такого.
АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів на підтвердження видачі відповідачу кредитної картки та розміру наданого відповідачу кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим, отже доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами.
Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку відповідач був ознайомлений та погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву від 17 липня 2014 року.
Також немає підтвердження того, що зазначені документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та умови щодо конкретних розмірів та порядку їх нарахування.
Роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді зазначеної справи.
У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (17 липня 2014 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (30 жовтня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки не підтверджують зазначених обставин.
 
При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд  виходить з наступного.
 
          За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з вимогами  ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
 
Звертаючись до суду з даним позовом, АТ КБ «Приватбанк» посилався на те, що відповідно до укладеного з відповідачем договору б/н 17 липня 2014 року, ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на карткових рахунок.
На підтвердження умов договору банк надав суду, серед іншого,  розрахунок заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 30 серпня 2020 року (а.с.5-11), довідку про надані ОСОБА_1 кредитні карти (а.с.12), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.13), копію анкети-заяви ОСОБА_1 від 17 липня 2014 року (а.с.14) витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання заяви (а.с.15), а також виписку про рух коштів за період з 17 липня 2014 року до 06 березня 2020 року (а.с.50-56).
З матеріалів справи убачається, що 17 липня 2014 року відповідачем було отримано у АТ КБ «ПриватБанк» кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії до травня 2018 року,  07 жовтня 2017 року кредитну картку № НОМЕР_2 зі строком дії до жовтня 2021 року та 07 жовтня 2017 року кредитну картку № НОМЕР_2 зі строком дії до жовтня 2021 року (а.с.12).
Згідно з відомостями довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № НОМЕР_1 оформленої на ОСОБА_1 ,  старт карткового рахунку почався з 17 липня 2014 року та встановлено кредитний ліміт 300 грн, 07 жовтня 2014 року кредитний ліміт було зменшено до 20 грн, 11 листопада 2014 року кредитний ліміт було зменшено до 0 грн, 12 січня 2015 року кредитний ліміт було збільшено на 300 грн, 21 лютого 2015 року кредитний ліміт було збільшено до 8 000 грн, 29 березня 2018 року кредитний ліміт було збільшено до 33 000 грн,  01 вересня 2019 року кредитний ліміт було зменшено до 0 грн   (а.с.13).
На підтвердження своїх вимог щодо стягнення заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» було надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1  за кредитним договором № б/н від 17 липня 2014 року станом на 30 серпня 2020 року, відповідно до якого заборгованість відповідача  становить 56 536 грн 81 коп., з яких: 38 281 грн 91 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8 585 грн 86 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит за ст. 625 ЦК України; 9 669 грн 04 коп. - нарахована пеня (а.с.5-11).
Розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим по періодам нарахування та видам платежів. Відомості указаного розрахунку узгоджуються з відомостями виписки по рахунку ОСОБА_1  за період з 17 липня 2014 року до 06 березня 2020 року (а.с.50-56), які однозначно і достовірно підтверджують факт використання кредитних коштів шляхом здійснення платежів, переказів та заняття готівки в банкоматі.  Даних на його спростування матеріали справи не містять. 
При вирішенні справи районний суд не звернув уваги на відомості цих письмових доказів та дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк».
 Адже, по-перше, із наявної у матеріалах справи копії анкети-заяви ОСОБА_1 від 17 липня 2014 року убачається, що відповідач своїм підписом підтвердила свою згоду на укладання між нею та Банком кредитного договору на Умовах та правилах надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», викладених на офіційному сайті банку в мережі Інтернет за адресою privatbank.ua. При цьому відповідач також підтвердила своїм підписом, що вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодена з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. ОСОБА_1 також зобов`язалась виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися зі змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.  ОСОБА_1 також підтвердив, що ознайомлена і згодна з Умовами і Правилами надання послуги накопичення  Скарбничка і згодна оформити дану послугу (а.с.14).
По-друге, з наявної у розпорядженні суду виписки про рух коштів на картковому рахунку відповідача за даним кредитним договором за період з 17 липня 2014 року до 06 березня 2020 року (а.с.50-56) чітко і однозначно убачається, що ОСОБА_1 отримувала кредитні кошти і користувалася ними.   
З огляду на конкретний зміст даного договору приєднання та дату його укладення - липень 2014 року, апеляційний суд доходить висновку про те, що до даних правовідносин не можуть бути застосовані висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі за позовом  ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17), які стосуються правовідносин, що виникли у 2011 році.
 
За правилами ч. 1 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення районного суду з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
При ухваленні нового рішення про задоволення позову відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь  АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню на відшкодування судових витрат позивача по сплаті судового збору у розмірі 5 255 грн, з яких 2 102 грн за подання позовної заяви до  суду та  3 153 грн за подання апеляційної скарги (а. с. 58, 80).
Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
 
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28 травня 2021 рокускасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д)заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 липня 2014 року у розмірі 56 536 (п`ятдесят шість тисяч п`ятсот тридцять шість) грн 81 коп., з яких: 38 281  (тридцять вісім тисяч двісті вісімдесят одна) грн 91 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8 585 (вісім тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять) грн 86 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит за ст. 625 ЦК України; 9 669 (дев`ять тисяч шістсот шістдесят дев`ять) грн 04 коп. - нарахована пеня,  та 5 255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн на відшкодування судових витрат, а всього: 61 791 грн. 81 коп.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                      А. А. Пікуль
 
Судді                                                                                 О. В. Борисова
 
Т. О. Невідома