ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 р. 	Справа № 480/1888/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Курило Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.05.2021, головуючий суддя І інстанції: О.О. Осіпова, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 24.05.21 по справі № 480/1888/21
за позовом                     ОСОБА_1  
до                    Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області                            
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення (м. Шостка) Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 9 від 12.01.2021 "Про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до стажу державної служби період роботи з 30.01.1981 по 30.08.1991 на посаді "секретар - зав.отделом учащейся молодежи райкома комсомола" і перевести ОСОБА_1 на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", яку призначити та розрахувати відповідно до Закону України "Про державну службу", починаючи з 05.01.2021 року.
Свої вимоги мотивує тим, що вона є пенсіонером та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області. 05 січня 2021 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про переведення з пенсії за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію згідно Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ "Про державну службу". Рішенням відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 12.01.2021 № 9 позивачу відмовлено в переведенні з одного виду пенсії на інший. В обґрунтування рішення зазначено, що посада "секретарь-зав.отделом учащейся молодежи райкома комсомола" не відноситься до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ та що станом на 01.05.2016 вона не має 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідповідних категорій посад державних службовців. Таке рішення позивач вважає протиправним у зв`язку з тим, що відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону. Відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Згідно пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (Порядок №283), до стажу державної служби включаються, також час роботи в організаціях, передбачених абзацом 4 пункту 3 Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року №1049 (Положення №1049), відповідно до якого до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених ст. 118 КЗпП України (зокрема, у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях). Вважає не включення до стажу державної служби періоду роботи на посаді "секретаря-зав.отделом учащейся молодежи райкома комсомола" протиправним. Позивач зазначає, що із записів у її трудовій книжці вбачається, що станом на 01.05.2016 вона працювала на посаді заступника голови Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області, тобто займала посаду державного службовця. Тому, враховуючи, що станом на 01.05.2016 року позивач займала посаду державного службовця та мала не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, відмова відповідача у переведенні її пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ є протиправною.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року адміністративний позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення (м. Шостка) Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 9 від 12.01.2021 "Про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 30.01.1981 по 30.08.1991 на посаді "секретарь-зав.отделом учащейся молодежи райкома комсомола" і перевести ОСОБА_1 на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", яку призначити та розрахувати відповідно до Закону України "Про державну службу", починаючи з 05.01.2021 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, код ЄДРПОУ 21108013) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що 01.05.2016 набув чинності Закон України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу", підпунктом 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про державну службу" №3723, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Пунктом 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VІІІ передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Пунктом 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VІІІ передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Тобто, розділом XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Період роботи позивача з 30.01.1981 по 02.09.1991р.р. "секретар - зав. отделом учащейся молодежи Середино - Будского райкоми ЛКСМ Украины" не враховується до стажу державної служби, оскільки згідно постанови Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016 "Про затвердження порядку обчислення стажу державної служби", яка набрала чинності 01.05.2016, скасовано постанову Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 "Про порядок обчисленння стажу державної служби" на яку, зокрема, посилається позивач та якою передбачено зарахування до стажу державної служби періоду роботи на виборних та інших відповідальних посадах в партійних профспілкових і виборних організаціях до припинення дії статті 6 Конституції УРСР, тобто 24.10.1990. Відтак вказана постанова не підлягає застосуванню. У позивача станом на 01.05.2016 року відсутній 10 років стажу на посадах, віднесеню до відповідних категорій посад державних службовців. Отже, позивач не має права на переведення на пенсію за віком відповідно до п. 17 розділ XI Закону № 889-VIII. 
Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядаєтьсяв межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області, як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
05 січня 2021 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про переведення з пенсії за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію згідно Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ "Про державну службу".
Рішенням відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 12.01.2021 №9 позивачу відмовлено в переведенні з одного виду пенсії на інший. В обґрунтування рішення зазначено, що відповідно до п.10 розділу XI Закону, для осіб, які станом на 01.05.2016 року займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. В ході всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих для перерахунку пенсії документів встановлено, що до заяви від 05.01.2020 року надано довідку від 22.12.2020 №01-49/361 про стаж державної служби, виданої Середино-Будською районною державною адміністрацією, в якій зазначено, що позивач працювала з 30.01.1981 по 02.09.1991р.р. "секретар - зав. отделом учащейся молодежи Середино - Будского райкома ЛКСМ Украины" (так у документі). Вищезазначена посада не відноситься до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ. Станом на 01.05.2016 року у заявниці не має 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Позивач не погодившись з рішенням відповідача, звернувся до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.
Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції, зазначає наступне.
Так, за положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 року. 
Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
До 1 травня 2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:
а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;
б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 1 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Так, пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що Закон №3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.
Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Положеннями пункту 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, після 1 травня 2016 року зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у зразковому рішенні Верховного Суду від 4 квітня 2018 року у справі №822/524/18, а також у постановах Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 676/4235/17, яка в силу вимог ч. 5 ст.242 КАС України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
З копії трудової книжки НОМЕР_2 , 30.01.1981 позивач обрана "секретарем - зав.отделом учащейся молодежи райкома комсомола" та 30.08.1991 звільнена з займаної посади секретаря райкома комсомола.
14 червня 2010 року позивач призначена на посаду заступника голови Середино - Будської районної державної адміністрації Сумської області (розпорядження голови Середино-Будської районної державної адміністрації від 14.06.2010 № 185). 
19 червня 2020 року звільнена з займаної посади (розпорядження голови Середино-Будської районної державної адміністрації від 19.06.2020 № 19-к), що підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_3 та довідкою Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області від 22.12.2020 № 01-49/361. Стаж державної служби на зазначеній посаді становить 7 років 5 місяців 1 день.
Згідно пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (Порядок №283), до стажу державної служби включаються, також час роботи в організаціях, передбачених абзацом 4 пункту 3 Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року №1049 (Положення №1049), відповідно до якого до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених ст. 118 КЗпП України (зокрема, у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях).
Постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016 "Про затвердження порядку обчислення стажу державної служби", яка набрала чинності 01.05.2016, відмінено постанову Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 "Про порядок обчисленння стажу державної служби".
Однак, відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону.
Відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Таким чином, обрахування стажу державної служби позивача за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII повинно здійснюватися у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Відповідно до ст. 118 КЗпП України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.
Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 03 червня 1994 року №4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії ст. 6 Конституції УРСР і внесення змін до ст. 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року).
Вказаними статтями за партійними, профспілковими і комсомольськими органами закріплювалося право на участь у здійсненні управлінських функцій.
Відповідальною вважають посаду, на яку приймають колегіальним органом (постановою конференції, зборів, комітету, бюро) партійних, комсомольських та профспілкових організацій.
Згідно з п. 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах, зокрема, керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.
Так, у вказаному додатку міститься перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, періоди роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, до яких віднесено середіншого, виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.
Поряд із цим, діяльність ВЛКСМ врегульована Статутом, прийнятим XIV з`їздом ВЛКСМ, із змінами, внесеними XV, XVII и XVIII з`їздами ВЛСМ.
Так, пунктом 11 цього Статуту встановлено, що одним із керівних принципів організаційної побудови комсомолу є демократичний централізм, що означає, зокрема виборність усіх керівних органів комсомолу знизу доверху.
Пунктами 13, 14 цього Статуту визначено, що вищим керівним органом комсомольської організації є: загальні збори (для первинних організацій), конференція (для районних, міських, окружних, обласних, крайових організацій), з`їзд (для комсомольських організацій союзних республік, для ВЛКСМ). Загальні збори, конференція або з`їзд обирають бюро або комітет, які є їх виконавчим органом та здійснює керівництво усією поточною роботою комсомольської організації.
Пунктом 41 цього Статуту встановлено, що окружний, міський, районний комітет комсомолу обирає бюро, в тому числі секретарів комітету.
30 січня 1981 року позивач обрана "секретарем-зав.отделом учащейся молодежи райкома комсомола" - протокол V пленума Середино-Будского районного комитета комсомола Сумская область от 29 января 1981 года (мовою оригіналу).
30 серпня 1991 року позивач звільнена "от занимаемой должности секретаря райкома комсомола" - протокол № 22 заседания бюро Середино-Будского районного комитета комсомола Сумская область от 02 сентября 1991 года (мовою оригіналу).
Затвердження на зазначені посади здійснювалося за результатами звітних - виборчих зборів шляхом таємного голосування - тобто ці періоди роботи є роботами на виборчій посаді.
А тому, не включення до стажу державної служби періоду роботи на посаді "секретаря-зав.отделом учащейся молодежи райкома комсомола" є протиправним.
Враховуючи, що станом на 01.05.2016 року позивач займала посаду державного службовця та мала не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, відмова відповідача у переведенні її пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ є протиправною.
З огляду на викладене вище, колегія суддів зазначає, що відповідач не обґрунтував з посиланням на нормативно-правові акти, у т.ч. відповідні класифікатори професій щодо трудової діяльності позивача у спірний період про наявність/відсутність/прирівняність/не прирівняність посад роботи позивача до тих, що дають право на зарахування до стажу державної служби з відповідною аргументацією та доводами дії законів у часі, а тому рішення відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення (м. Шостка) Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 9 від 12.01.2021 від 27.10.2020 № 232650000078 та від 12.03.2021 № 232650000078 є протиправними та підлягають скасуванню.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення (м. Шостка) Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 9 від 12.01.2021 "Про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший" та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 30.01.1981 по 30.08.1991 на посаді "секретарь-зав.отделом учащейся молодежи райкома комсомола" є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області перевести ОСОБА_1 на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", яку призначити та розрахувати відповідно до Закону України "Про державну службу", починаючи з 05.01.2021 року, колегія суддів зазначає наступне.
Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність критеріям визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що воно прийняте відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення, є протиправним та підлягає скасуванню у судовому порядку.
Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
За наслідками аналізу вказаних положень, колегія суддів зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".
У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.
У спірних у цій справі правовідносинах, в разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні.
Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.
Разом з тим, суд зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.
Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку зі статями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.
Однак, як і будь-який інших спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав (постанова Верховного Суду від 21.07.2020 року по справі №823/176/17).
Верховний Суд у постанові від 01.04.2020 року по справі №607/9429/17 вказав, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частини 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
У даній справі судом першої інстанції не досліджувалось питання дотримання сукупності вимог, визначених частини 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби та не встановлювалась наявність/відсутність інших підстав для відмови у призначенні пенсії.
З урахуванням наведеного, колегія суддів непогоджується з висновком суду першої інстанції, та вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про переведення її з одного виду пенсії на інший, а саме, з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, з урахуванням висновків суду.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області перевести ОСОБА_1 на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", яку призначити та розрахувати відповідно до Закону України "Про державну службу", починаючи з 05.01.2021 року, з прийняттям в цій частині постанови про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.01.2021 про перехід на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, з урахуванням висновків суду.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню.
Відповідно до ч. 1ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області - задовольнити частково.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 по справі № 480/1888/21 - скасувати в частині задоволення позову про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області перевести ОСОБА_1 на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", яку призначити та розрахувати відповідно до Закону України "Про державну службу", починаючи з 05.01.2021 року.
Прийняти в цій частині постанову про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.01.2021 про перехід на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, з урахуванням висновків суду.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 по справі №440/1888/21 в іншій частині залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	С.С. Рєзнікова    Л.В. Курило