ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 195/951/21 (2-а/195/8/21)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі
апеляційну скаргу Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровський області Департаменту патрульної поліції
на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року
у справі № 195/951/21 (2-а/195/8/21)
за позовом ОСОБА_1 
до Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровський області Департаменту патрульної поліції
про визнання протиправної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровський області Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ №2993278 від 17.08.2020.
Позові вимоги обґрунтовані неправомірністю притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення. Зазначає, що не є власником транспортного засобу, який зазначений в оскаржуваній постанові.
Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року позов задоволено.
Скасовано постанову серії ЕАМ №2993278 про адміністративне правопорушення від 17.08.2020 про накладання на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч.1 ст. 126 КУпАП.
Суд встановив, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.121 КУпАП. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи. Суд не проаналізував належним чином та не дослідив достеменно наявність скоєного позивачем правопорушення, яке мало місце, прийняв пояснення останнього як доказ, який має більш вагоме значення, що є неприпустимим в розумінні добросовісного та розсудливого розгляду справи. При цьому скаржник також зауважив, що відсутність доказів відеофіксації правопорушення не повинно розцінюватися судом як підстава для звільнення особи від адміністративної відповідальності.
Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якій просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване; наполягає на недоведеності відповідачем вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, лейтенантом поліції батальйону 1 роти 2 полка патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Лагодою Олександром Сергійовичем прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2993278 від 17.08.2020, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. на підставі ч.1 ст.126 КУпАП.
За змістом  означеної постанови позивач 17.08.2020 о 14.26 годині на (в) Лісосмітник траса Н-11 130 км. керував транспортним засобом марки ЗІЛ 554М, реєстраційний номер НОМЕР_1 без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, що є порушенням вимог п. 2.1 г ПДР України. Правопорушення та розгляд справи зафіксовано на бодікамеру АЕ-00092.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 2.1 «ґ» розділу 2 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). 
Відповідно до п. 2.4 (а) ПДР, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.
Згідно із ст.53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем притягнуто позивача до відповідальності за порушення пункту 2.1 «ґ» розділу 2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме: керування транспортним засобом без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Позивач вину в інкримінованому поступку заперечує та зазначає, що відповідач не надав жодних доказів фіксації порушення ним пункту 2.1 «ґ» розділу 2 Правил дорожнього руху.
Згідно з частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Виходячи з наведених правових норм, на інспектора патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення, зокрема, за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.
Судом першої інстанції встановлено, відповідачем у встановленому порядку не спростовано,   що в спірному випадку відповідач не надав доказів фіксації правопорушення та розгляду справи, як про то вказано в оскаржуваній  постанові про накладення адміністративного стягнення.
Сама постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки містить лише опис обставин, які визнані відповідачем підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження, при цьому, що ця постанова містить номер водійського посвідчення, який не збігається з водійським посвідченням позивача.
Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Звинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень у своєму рішенні.
У цій справі суб`єкт владних повноважень не виконав покладеного на нього обов`язку та не надав жодного доказу, що б підтверджував факт скоєння адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові.
Таким чином, відповідачем не доведено правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим є правильним висновок суду першої інстанції, що постанова про накладення адміністративного стягнення є необґрунтованою через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового відсутні.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровський області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року у справі № 195/951/21 (2-а/195/8/21) – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, оскарженню не підлягає (ст..272, ч.5 ст.328 КАС України).
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко