П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_____________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 р. Категорія 112010200	м.Одеса	Справа № 420/9867/21	
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.
час і місце ухвалення: спрощене провадження, 
м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:  Семенюка Г.В.
суддів: Домусчі С.Д. ,  Шляхтицького О.І. 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Пенсійного фонду України та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

встановиВ:

          Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, мотивуючи його тим, що 12 квітня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання судового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 року по справі 420/1449/21 проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 з урахуванням розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення, зазначених у довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05.01.2021 року №ЮО112616. Як убачається з протоколу перерахунку пенсії з 01.04.2019, пенсія позивачу перерахована з 01.04.2019 виходячи з 70% грошового забезпечення та в підсумку пенсія обчислена в розмірі 17828,83 гривень. Позивач вважає, що йому безпідставно обмежили розмір виплачуваної пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Крім того, з незрозумілих підстав при проведенні даного перерахунку відповідачем було протиправно зменшено основний розмір пенсії позивача з 77% на 70% врахованого грошового забезпечення, що підтверджується перерахунками пенсії.
          Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо визначення з 01 квітня 2019 року розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з 70 відсотків грошового забезпечення, зазначеного у довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05.01.2021 року №ЮО112616, та обмеження її максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року, виходячи із розрахунку 77% суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05.01.2021 року №ЮО112616, без обмеження її максимального розміру. Зобов`язано Пенсійний фонд України забезпечити своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати перерахованої пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 р., з урахуванням раніше виплачених сум.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Пенсійний фонд України подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що зобов`язання здійснити фінансування виплати безпосередньо позивачу не узгоджується з чинним законодавством та рішення в цій частині ухвалене без врахування можливості реального виконання такого рішення. Апелянт також зазначає, що позивачем порушено строк звернення до суду із вказаним позовом з посиланням на постанову Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що законних підстав для виплати пенсії позивачу в розмірах більших, ніж передбачено ст. 2 Закону № 3668 у Головного управління не має, оскільки це призведе до порушення норм чинного законодавства. Крім того, апелянт вказує, що Головним управлінням було проведено перерахунок пенсії позивача, на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення та з урахуванням основного розміру пенсії вже в розмірі 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне:
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 за № 2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 р. по справі №420/2049/20 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 77% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язано відновити право останнього.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 р. по справі №420/1449/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року з урахуванням розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення, зазначених у довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної політики від 05.01.2021 року № ЮО112616, виданої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 року по справі №420/7924/20, з урахуванням вже виплачених сум.
12 квітня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання зазначеного судового проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019.
При перерахунку пенсії зменшено відсоткове значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 77% до 70% сум грошового забезпечення та застосовано обмеження максимальним розміром.
Як убачається з протоколу перерахунку пенсії з 01.04.2019, пенсія позивачу перерахована з 01.04.2019 виходячи з 70% грошового забезпечення та в підсумку пенсія обчислена в розмірі 17828,83 гривень та обмежена сумою в 14970,00 грн.
Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії з 01.05.2021, перерахована пенсія позивачу обчислена з 01.05.2021 виходячи з 70% грошового забезпечення та в підсумку пенсія обчислена в розмірі 17828,83 гривень та обмежена сумою в 17690,00 грн.
Вважаючи дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області при перерахунку пенсії протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення з 01.04.2019 року основного розміру перерахованої пенсії ОСОБА_1 з 77% на 70% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії та обмеження розміру пенсії позивача до десяти прожиткових мінімумів є протиправними.
Також, суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги в частині зобов`язання провести з 01.04.2019 виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 77 процентів грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, та здійснювати виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2019 без обмеження її максимальним розміром, слід звернути до Пенсійного фонду України. 
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є ЗУ від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього     Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього     Закону.
Частиною 4 статті 63 Закону № 2262-XII визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри     раніше призначених пенсій.
Редакція ч.2 ст.13 Закону №2262-ХІІ, норма якої визначала максимальний відсотковий розмір відповідних сум грошового забезпечення військовослужбовця для обчислення пенсії, змінювалася неодноразово.
Так, у період з 1996 по 2002 роки максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», становив 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, у період з 2002 по 2011 роки - 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
08.07.2011 прийнято Закон №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності 01.10.2011, пп. 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ, зокрема у ч. 2 ст. 13 цифри " 90" замінено цифрами " 80".
27.03.2014 прийнято Закон №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 01.04.2014, крім деяких положень, п. 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ: у ч. 2 ст. 13 цифри " 80" замінено цифрами " 70". Ці зміни набрали чинності з 01.05.2014.
Статтею 63 Закону №2262-ХІІ, у редакції, чинній з 01.01.2017, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій.
Стаття 63 Закону №2262-ХІІ визначає як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії - підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.
Стаття 13 Закону №2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а ст.63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку.
Зміни до ст.63 Закону №2262-ХІІ ні Законом №3668-VI, ні Законом №1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до ст.13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми ст. 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII не зазнала.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у рішенні від 04.02.2019 у зразковій справі № Пз/9901/58/18 (240/5401/18).
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18 (провадження № 11-198заі19) рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04.02.2019 залишене без змін.
Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Також вказане вже знайшло своє відображення у рішенні суду по справі №420/2049/20, яким право позивача на отримання пенсії у розмірі 77% грошового забезпечення було встановлене та граничних часових меж не зазначалося.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 та ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Зазначений принцип отримав подальше закріплення у нормах судоустрійного і процесуального законодавства.
Обов`язковий характер судового рішення, яке ухвалюється іменем України, підкреслює авторитет судової влади, оскільки жодне рішення інших органів не може прийматись іменем України. Вимога про ухвалення судових рішень іменем України випливає з теорії поділу влади, згідно з якою судова влада є гілкою державної влади України, а тому рішення судів є уособленням волевиявлення держави і, відповідно, їх виконання має бути гарантовано державою. Саме тому обов`язковість судових рішень забезпечується державою.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при перерахунку пенсії позивача з 01 квітня 2019 року на підставі рішення суду по справі №420/1449/21 відсутні законні підстави зменшення відсоткового розміру пенсії. Тому, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише складові грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
З огляду на вищевказане, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення з 01.04.2019 року основного розміру перерахованої пенсії ОСОБА_1 з 77% на 70% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії є протиправними.
Щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст.ст.     43,     63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII     (редакція від 19.06.2011 року, підстава - 2857-VI) пенсії, які призначаються відповідно до цього     Закону     особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом.
Перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього     Закону     провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 року, який набрав чинності 01.10.2011 року, у     статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема, частину п`яту викладено в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі     заслуги     перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».
Законом України від 24.12.2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»     (набрав чинності 01.01.2016 року) у     Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»     частину п`яту     статті 43 доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати     10740 гривень».
Верховний Суд України звернувся до Конституційного Суду України з клопотанням визнати такими, що не відповідають     Конституції України     (є неконституційними), положення другого речення частини п`ятої статті 43, першого речення частини першої     статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII     зі змінами у взаємозв`язку з пунктом 2 розділу III «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня     2015 року № 213-VIII, пунктом 2 розділу II «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня     2015 року № 911-VIII.
У     рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 Конституційним Судом України     зазначено, що відповідно до підпункту 3 пункту 1 розділу I     Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту резервістів, які постраждали внаслідок участі в антитерористичній операції, та членів їх сімей» від 12 квітня 2016 року № 1080-VIII     статтю 43     Закону № 2262     після частини третьої доповнено двома новими частинами, у зв`язку з чим частина п`ята цієї статті стала частиною сьомою без змін у змісті, що не перешкоджає проведенню її перевірки на відповідність     Конституції України     (конституційність).
Так,     рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016     визнано такими, що не відповідають     Конституції України     (є неконституційними), положення     Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII     зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Відповідно до ч. 2     ст. 152 Конституції України     закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Згідно із пунктом другим резолютивної частини     рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, зокрема, частина сьома     статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»     втратила чинність з дня     ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Таким чином, з 20 грудня 2016 року відсутня частина сьома статті 43 в     Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII     внесені зміни до     Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»     та у ч. 7 ст. 43 слова і цифри «у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня     2017 року».
Проте, на момент набрання чинності     Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, а саме станом на     01.01.2017 року, ч. 7     ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до якої вносилися вказані зміни, була визнана 20.12.2016 року Конституційним Судом України неконституційною, а тому повністю втратила чинність, отже зазначені зміни не можуть створювати будь-яких правових наслідків.
Набуття чинності з 1 січня 2017     року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII  не викликає автоматичного відновлення дії ч. 7  ст. 43 Закону № 2262-XII.
Отже, положення частини сьомої  статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   з 20.12.2016 року є такими, що втратили чинність.
Це означає, що     стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»     не передбачає положень про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі     № 522/16882/17, від 06 листопада 2018 року у справі № 522/3093/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 348/190/17, від 05 лютого 2020 року у справі № 815/357/18, від 16 квітня 2020 року у справі № 620/1285/19, від 30 жовтня 2020 року у справі № 522/16881/17.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо протиправності дій відповідача щодо обмеження призначеної та перерахованої позивачу пенсії максимальним розміром - десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом.
Строк звернення до адміністративного суду регламентовано статтею 122 КАС України, за приписами частин першої, другої якої, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Загальні правила, закріплені у нормах адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів.
Поняття «повинна була дізнатись», використане у ст.122 КАС України, слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про прийняття оскаржуваного рішення та знала про обставини його прийняття. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Верховний Суд у постанові від 02 березня 2021 року по справі №758/7700/17 зазначив, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, з моменту отримання грошових виплат, при отриманні від органу Пенсійного фонду України повідомлення про призначення пенсії, відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
З таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про помилковість доводів апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строків звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав на здійснення перерахунку та виплату пенсії на підставі оновленої довідки від 05.01.2021 року, позивач дізнався з протоколу перерахунку пенсії з 01.05.2021 року.
Колегія суддів також відхиляє посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі №240/12017/19, оскільки обставини у справі, яка переглядається апеляційним судом, не є тотожними обставинами, за яких Верховний Суд ухвалив постанову у справі №240/12017/19, спірні правовідносини в якій були врегульовані нормами Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Cуд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо зобов`язання Пенсійного Фонду України здійснити фінансування виплати перерахованої пенсії, з огляду на таке.
Позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджено матеріалами справи та не заперечується учасниками справи.
Так, відповідно до частин 1 та 2 ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсіонерам з числа військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання. Іншим особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з цим Законом, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України через установи відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" за місцем фактичного проживання пенсіонера на підставі відповідних документів, що оформляються органом Пенсійного фонду України.
Таким чином, пенсія призначена позивачу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплачується органом Пенсійного Фонду України.
Постановою КМУ №1596 від 30.08.1999 року затверджений Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки у банках (надалі Порядок №1596).
Так, відповідно до пункту 1 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки у банках (в редакції Постанови КМУ №1279 від 16.12.2020 року), цей Порядок визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, у тому числі допомоги на поховання і сум пенсій, грошової допомоги, недоотриманих у зв`язку із смертю одержувача, особам, які мають право на отримання таких виплат, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві (далі - органи Пенсійного фонду) та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення місцевих держадміністрацій, виконавчого органу міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі), а у разі їх смерті - на поточні рахунки осіб, які мають право на отримання допомоги на поховання та недоотриманої суми пенсії, грошової допомоги, в уповноважених банках.
Таким чином, вказаний Порядок визначає механізм виплати пенсій головними управліннями Пенсійного фонду України шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії в уповноважених банках.
                            Постановою КМУ №1279 від 16.12.2020 року був затверджений Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного   проживання   одержувачів у межах України   організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку (надалі Порядок №1279).
Відповідно до пункту 1 Порядку №1279, цей Порядок визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам у готівковій формі за зазначеним у заяві місцем їх фактичного проживання в межах України організаціями, що згідно із законодавством мають право здійснювати виплату і доставку пенсій та грошової допомоги.
                              Відповідно до абзацу восьмого пункту   2 Порядку №1279 (в редакції чинній до 01.04.2021 року) у цьому порядку терміни вживаються у такому значені, зокрема, уповноважений орган - Пенсійний фонд України, головне управління Пенсійного фонду України в області, м. Києві, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення місцевої держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, центр з нарахування та здійснення соціальних виплат.
                              З 01.04.2021 року, з урахуванням змін, внесених Постановою КМУ №277 від 29.03.2021 року, уповноважений орган – це головне управління Пенсійного фонду України в області, м. Києві, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення місцевої держадміністрації, виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, центр з нарахування та здійснення соціальних виплат.
Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Порядку №1279, виплатний об`єкт - відокремлений підрозділ (філія, представництво, відділення тощо) уповноваженої організації, який надає послуги із безпосередньої виплати і доставки пенсій та грошової допомоги їх одержувачам за місцем фактичного проживання в межах України;
За змістом Порядку №1279, цей Порядок визначає механізми   виплати пенсій або шляхом видачі сум пенсії безпосередньо у виплатному об`єкті або з доставкою до дому в обумовлений час.
Таким чином, Порядок №1596 та Порядок №1279 лише визначають механізми   виплати пенсій зокрема шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії в уповноважених банках, або шляхом видачі сум пенсії безпосередньо у виплатному об`єкті або з доставкою до дому в обумовлений час.
                    Визначення Порядками №1596 та №1279 механізмів та процедури, за якими пенсіонер фактично може отримати пенсію, узгоджується із приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та не покладає на Пенсійний Фонд України обов`язку здійснювати виплату пенсії пенсіонерам, оскільки Пенсійний Фонд України, відповідно до покладених на нього завдань здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством, що прямо передбачено підпунктом 4 пункту 4 Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого Постановою КМУ №280 від 23.07.2014 року (в редакції Постанови КМУ №1279 від 16.12.2020 року).
                    Суд апеляційної інстанції зазначає, що «забезпечення фінансування виплат пенсій» не є тотожним поняттю «виплати пенсій». Суд першої інстанції дійшов помилкових висновків
щодо покладення на апелянта обов`язку забезпечити фінансування виплати позивачу перерахованої пенсії, оскільки обов`язок з виплати пенсії покладений нормою закону саме на територіальні пенсійні органи, яким в цій справі є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, та який відповідно до підпункту 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного Фонду України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Правління ПФУ №28-2 від 22.12.2014 р. (зареєстрованого в МЮУ за №40/26485 від 15.01.2015), здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
При цьому, судом першої інстанції не досліджувалось питання, а в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б беззаперечно свідчили про те, що Пенсійний Фонду України не виконує та/ або не буде виконувати свої завдання, зокрема – організація, координація та король роботи територіальних органів щодо призначення (перерахунку), виплати пенсій (п.п. 6 п. 4 Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого Постановою КМУ №280 від 23.07.2014 р.).
Згідно з частиною першою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 7 частини першої ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Проте, позивач не оскаржував жодних дій, бездіяльності або рішень Пенсійного Фонду України та не заявляв до нього жодних вимог.
Згідно з частинами другою, третьою ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень; кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки за принципом диспозитивності адміністративного судочинства адміністративний суд не наділено повноваженнями ініціювати судове провадження, він має вирішувати лише заявлені учасниками справи вимоги і не може виходити за їх межі.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо помилковості обраного судом першої інстанції способу відновлення порушеного права позивача шляхом зобов`язання забезпечити своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати перерахованої пенсії саме Пенсійного Фонду України, а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції в цій частині має бути скасоване з ухваленням в цій частині нової постанови про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести виплату позивачу перерахованої пенсії з 01.04.2019 року.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішенням було неправильно застосовано норми матеріального права, а відтак, відповідно до ст.ст. 315,  ст. 317 КАС України, - оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Пенсійного фонду України та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, - задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року по справі № 420/9867/21, - скасувати в частині зобов`язання Пенсійного Фонду України забезпечити своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати перерахованої пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 р., з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалити в цій частині нову постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести виплату ОСОБА_1 пенсії, перерахованої з 01.04.2019 року виходячи із розрахунку 77% суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05.01.2021 року №ЮО112616, без обмеження її максимального розміру.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року по справі № 420/9867/21, – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.    

    суддя-доповідач 	 	Семенюк Г.В.	
    судді	    	Домусчі С.Д.    Шляхтицький О.І.