ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 р.	Справа № 524/4564/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Вінтоняк Н.Д., м. Кременчук, по справі № 524/4564/21
          за позовом ОСОБА_1 
          до Поліцейського Ярошенко Миколи Григоровича, Головного управління Національної поліції в Полтавській області              
          про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
20.05.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 038235 від 09.05.2021 року винесену поліцейським з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області старшого сержанта поліції Ярошенком М.Г. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, провадження по справі просить закрити.
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16.08.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 038235 від 09.05.2021 року, винесену поліцейським з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області старшого сержанта поліції Ярошенком М.Г. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП скасовано, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрито. 
Судом проведений розподіл судових витрат   - стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 454,00 грн.
25.08.2021 року представником позивача, адвокатом Браташ Ю.П. до суду першої інстанції подано заяву, в якій останній просив ухвалити додаткове рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 5.065,50 грн.
Додатковим рішенням  Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06.09.2021 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавської області та поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області старшого сержанта поліції Ярошенка М.Г. про скасування постанови задоволено частково, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2.000, 00 грн.
У задоволенні іншої частини вимог – відмовлено.
Не погоджуючись із додатковим судовим рішенням, представником позивача, адвокатом Браташ Ю.П. подано апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом першої інстанції винесено додаткове рішення без належного обґрунтування його мотивів і без встановлення обставин справи та просить його змінити в частині часткового задоволення заяви шляхом задоволення вказаної заяви у повному обсязі.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги представник позивача – адвокат Браташ Ю.П. зазначив, що   оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення потребує дослідження великого обсягу матеріалів та має велику кількість правових позицій щодо судових спорів такої категорії, а отже потребує професійних знань адвоката, що обґрунтовує затрачену кількість часу по даній справі. Також, з посиланням на висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати касаційного господарського суду від 20.11.2020 року по справі 910/1307/19, адвокат Браташ Ю.П. зазначив, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши додаткове рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з   наступного.
Положеннями   ст. 139 КАС України   передбачено стягнення судових витрат стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Відповідно до п. 1 ч. 3   ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1   ст. 134 КАС України).
Згідно з ч. 2   ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 3   ст. 134 КАС України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4   ст. 134 КАС України).
Відповідно до ч. 6   ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7   ст. 134 КАС України).
Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2   ст. 19 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі – Закон № 5076-VI), до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Пунктом 3.2   рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009   передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року (справа № 820/4263/17).
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегією суддів встановлено, що на підтвердження понесення витрат на правову допомогу представником позивача надано копії наступних документів: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 13.05.2021 року № 13/05-21 (а.с.38); копію звіту до договору № 13/05-21 про надання професійної правничої допомоги від 17.05.2021 року (а.с.35); копію квитанції б/н від 19.08.2021 року на суму 5.000,00 грн (а.с.34).
Як вбачається зі змісту звіту до договору № 13/05-21 про надання професійної правничої допомоги від 13.05.2021 року, адвокатом надано, а позивачем прийнято і оплачено у розмірі 5.000,00 грн наступні послуги:
- ознайомлення з матеріалами клієнта щодо постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 038235 від 09.05.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2   ст. 126 КУпАП   та консультування з приводу можливості оскарження вищезазначеної постанови;
- підготовка (складання) та подання до суду позовної заяви Клієнта до Головного управління Національної поліції Полтавської області про скасування постанови у справі проадміністративне правопорушення серії БАВ № 038235 від 09.05.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2   ст. 126 КУпАП;
- підготовка (складання) та подання до Автозаводського районного суду міста Кременчука заяви клієнта у справі № 524/4564/21 про винесення додаткового рішення від 20.08.2021 року.
Колегія суддів зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини (далі   ЄСПЛ, Суд) від 23.01.2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04)) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір   обґрунтованим (п. 268).
Згідно з п. 4 ч. 1   ст. 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги   домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.
В межах даних правовідносин колегія суддів враховує, що позивач (його представник), надав звіт до договору № 13/05-21 про надання професійної правничої допомоги від 13.05.2021 року, виконаних адвокатом, який є необхідним для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат.
В той же час, як зазначав Верховний Суд в постанові від 01.10.2018 року у справі № 569/17904/17, розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 9 ст. 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Аналіз зазначених процесуальних норм, дає підстави прийти до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та ціною позову, часом та обсягом, витраченим адвокатом на виконання наданих послуг, а розмір таких витрат має бути обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.
Оцінюючи заявлений адвокатом розмір витрат у цій справі, колегія судів враховує, що зазначена справа належить до справ незначної складності. При цьому, до матеріалів справи не надано документів на підтвердження того, що написання позовної заяви вимагало значного обсягу юридичної і технічної роботи та тривалого часу адвоката, оскільки зміст звіту до договору № 13/05-21 про надання професійної правничої допомоги від 13.05.2021 року не містить кількості витраченого адвокатом часу на складання позовної заяви.
Доводи апеляційної скарги, що оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення  потребує дослідження великого обсягу матеріалів колегія суддів відхиляє, оскільки єдиним доданим до позовної заяви додатком по даній справі є копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі серії ВАБ № 038235 від 09.05.2021 року (а.с.5).
Колегія суддів зауважує, що сума накладеного штрафу на позивача складає 3.400,00 грн, розгляд справи відбувався без виклику сторін, в той час, як заявлена сума в якості судових витрат на професійну правничу допомогу складає 5.000,00 грн. Отже, розмір правової допомоги не є пропорційним до ціни та предмета позову.
За таких обставин, колегія суддів, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи, дійшла висновку, що визначена адвокатом вартість наданих послуг в розмірі 5.000,00 грн не є співмірною із складністю справи та з обсягом виконаної адвокатом роботою (наданими послугами) та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), та тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, з урахуванням принципу співмірності та обґрунтованості, витрати на правничу допомогу підлягають стягненню на користь позивача в розмірі 2.000,00 грн.
Посилання представника позивача на постанову Верховного Суду у справі № 910/13071/19 колегія суддів не бере до уваги, оскільки розгляд вказаної справи відбувався за правилами Господарського судочинства, в той час, як розгляд даної справи відбувається за правилами КАС України. 
Відповідно до ст.   242 КАС України   рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.   
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам   ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ч. 1   ст. 315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.
Згідно зі   ст. 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення,   рішення або ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове   рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, яке є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу представника позивача – адвоката Браташа Ю.П. без задоволення, а додаткове рішення без змін.
Інші доводи сторін на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).  
          На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.09.2021 року по справі № 524/4564/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5   ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    В.А. Калиновський