УХВАЛА
 
25 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 205/2535/17
провадження № 61-16534ск21 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши питання про прийняття до розгляду касаційної скарги  ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсним протоколу та акту проведення електронних торгів, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсним протоколу та акту проведення електронних торгів,
ВСТАНОВИВ:
05 листопада 2021 року ОСОБА_1  засобами поштового зв`язку надіслав на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на Дніпровського апеляційного суду від         15 вересня 2021 року.
Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.
Касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 392 ЦПК України, оскільки скаржником не було належним чином зазначено підстави касаційного оскарження.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
Касаційна скарга містить посилання на пункти 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Вищевказана норма передбачає зазначення скаржником крім іншого також і норму(и) права, з застосуванням якої він не погоджується та з приводу саме її(їх) застосування скаржником вказано правові висновки Верховного Суду, або правовий висновок щодо застосування саме цієї норми права відсутній.
Суд касаційної інстанції в свою чергу за результатами касаційного перегляду надає правовий висновок щодо застосування саме цієї норми права у подібних правовідносинах та надає оцінку застосуванню судами попередніх інстанцій саме цієї норми права.
Проте, скаржником вищевказаного не було враховано та чітко не зазначено, з застосуванням якої норми права вона не погоджується, судами попередніх інстанцій було застосовано цю норму права без врахування правових висновків Верховного Суду, або правовий висновок щодо її застосування відстуній.
Належне зазначення скаржником підстав для касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги.
Скаржником не виконано в повній мірі вимоги законодавства стосовно зазначення підстав касаційного оскарження, в зв`язку з чим касаційна скарга не відповідає вимогам статті  392 ЦПК України.
Суд касаційної інстанції роз`яснює, що скаржнику для усунення даного недоліку, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, необхідно надати до суду уточнену касаційну скаргу, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити підставу(и) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування. 
Тобто, заявнику слід чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) для подачі даної касаційної скарги та відповідне обґрунтування (посилання на норму права, з застосуванням якої скаржник не погоджується, правові висновки Верховного Суду, висловлені в подібних правовідносинах тощо) з урахуванням вимог цієї ухвали.
За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та на підставі вимог статей 185, 393 ЦПК України підлягає залишенню без руху.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до касаційної скарги застосовуються наслідки, передбачені цивільним процесуальним законодавством.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                              А. А. Калараш