ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/30039/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 грудня 2021 року                                                                                       м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
           головуючого судді:	 	Беспалова О. О.	
           суддів:	 	Парінова А. Б., Ключковича В. Ю.	
           за участю секретаря:	 	Волошка О. Л.	

представника позивачів Гудій В.В., представника відповідачів Харабари Т.І, представників апелянтів, що не являються стороною по справі Герасименка Р.І., Сінцова А.О., Вербицької В.М., Міняйла Є.В., Покотинського М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Депс Телеком", товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ-К" та Міністерства економіки України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 28.10.2021) у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Одеський кабельний завод "Одескабель", приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель" до Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі, Міністерства економіки України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Одеський кабельний завод "Одескабель" та приватне акціонерне товариство "Завод Південкабель" звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі, Міністерства економіки України, в якому просять:
- визнати протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 24.09.2021 № СП-508/2021/4411-03 про початок перегляду рішення від 23.04.2021 № СП-491/2021/4411-03 "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту";
- визнати протиправними дії Міністерства економіки України з проведення перегляду рішення Комісії від 23.04.2021 № СП-491/2021/4411-03 "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту" та подання Міжвідомчій комісії з міжнародної торгівлі матеріалів щодо встановлення необхідності скасування зазначеного рішення Комісії від 23.04.2021 № СП-491/2021/4411-03;
- визнати протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 11.10.2021 № СП-510/2021/4411-03 про скасування рішення Комісії від 23.04.2021 № СП-491/2021/4411-03 "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту". 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Крім того, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.10.2021 задоволено заяву публічного акціонерного товариства "Одеський кабельний завод "Одескабель", Приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель" про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом зупинення дії рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 11.10.2021 № СП-510/2021/4411-03 про скасування рішення Комісії від 23.04.2021 № СП-491/2021/4411-03 "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту". 
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем, а також іншими особами, що брали участі у вирішенні спору в суді першої інстанції, подано апеляційні скарги, в яких вони просять скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою заяву публічного акціонерного товариства "Одеський кабельний завод "Одескабель", Приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель" про вжиття заходів забезпечення позову залишити без задоволення. 
Вимоги апеляційних скарг обґрунтовано тим, що суд першої інстанції прийшов до хибних висновків про наявність підстав, передбачених ст. 150 КАС України для вжиття заходів забезпечення позову. 
Апелянтами вказується на безпідставність висновків суду щодо очевидної протиправності. 
Крім того, апелянтом зазначено, що вжиття заходів забезпечення позову може завдати більшої шкоди ніж відсутність таких, оскільки зупинення дії оскаржуваного рішення завдає матеріальних бзитків імпортерам товару.
В судовому засіданні представниками апелянтів вимоги та доводи апеляційних скарг підтримано з підстав викладених в апеляційних скаргах. 
Позивачем надано до суду відзив на апеляційні скарги. Крім того, в судовому засіданні представником позивачів щодо задоволення вимог апеляційних скарг заперечено, зазначено, що апеляційна скарга не містить обставин та доказів, що свідчили б про протиправність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення. 
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Як вбачається із змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову, в обґрунтування необхідності вжиття таких заходів товариством зазначено, що оскаржуване рішення має очевидні ознаки протиправності, оскільки прийнято без дотримання вимог частини дванадцятою статті 16 Закону України "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну", статті 19 Закону України "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну", частини четвертої статті 5 Закону України "Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту". 
Позивачем зазначено, що Комісія не мала правових підстав для початку процедури перегляду рішення, оскільки Міністерство цифрової трансформації України, на підставі листа якого була розпочата процедура перегляду рішення, не може бути суб`єктом звернення щодо перегляду спеціальних (захисних) заходів. Крім того, при прийнятті оскаржуваних рішень не дотримано процедури, яка передбачає обов`язкове проведення щонайменше сім етапів, включаючи проведення публічних слухань, публікації детального звіту за результатами перегляду, а також забезпечення можливості надання доказів і поглядів іншими сторонами.
Крім того, заву про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовано тим, що позивачі є національними виробниками проводів, а рішення про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту покликано на захист національного товаровиробництва, в той час як його скасування завдасть не лише матеріальних збитків виробників, а й призведе до скорочення чисельності працівників на виробництві. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.
Відповідно, розгляд заяв про забезпечення позову здійснюється з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
У випадку звернення сторони з вимогою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою вимогою та надати відповідні докази, які б підтверджували факт існування реальної загрози його правам, свободам та інтересам.
Крім того, суд звертає увагу, що згідно Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.
Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом подальших позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
Дослідивши доводи та висновки суд першої інстанції щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів погоджується з такими та вважає, що судом, в оскаржуваному рішенні надано належну оцінку доводам та доказам позивача щодо необхідності вжиття таких заходів та їх співмірності.
При цьому, безпідставними є доводи апелянтів, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову є фактично вирішенням спору по суті, оскільки тимчасове зупинення дії оскаржуваних рішень не свідчить про їх скасування. 
Слід зауважити, що задовольняючи заяву позивачів про вжиття заходів забезпечення позову суд першої інстанції прийшов до висновку, про достатність вагомих підстав для сумніву у правомірності оскаржуваного рішення, натомість перевірка безпосередньо правомірності/протиправності оскаржуваної постанови відповідача має бути здійснена судом при вирішенні спору по суті.
Відтак, колегія суддів не вважає за можливе вирішувати в рамках даного апеляційного провадження правомірність спірного рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі.
Також не знайшли свого підтвердження доводи апелянтів - товариства з обмеженою відповідальністю "Депс Телеком", товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ-К", що вжиті заходи  забезпечення позову завдають вказаним товариствам, а також іншим імпортерам, значних матеріальних збитків.
Апелянтами не доведено, що сам факт тимчасового підвищення ставок ввізного мита призведе до збільшення витрат товариств, оскільки останніми не надано доказів неможливості використання товару, що виробляється на території України. 
Колегія суддів враховує, що питання вибору постачальників товарів/послуг є правом вибору підприємства, поряд із цим, введення підвищених ставок на імпорт товарів, що виробляються на території України, спрямовано на стимулювання економіки країни та захисту національного виробника. 
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення заяви публічного акціонерного товариства "Одеський кабельний завод "Одескабель" та приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель" про вжиття заходів забезпечення позову.
З огляду на викладене, доводи апеляційних скарг не спростовують позицію суду першої інстанції та апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з достатнім обґрунтуванням нормами процесуального права необхідності вжиття заходів забезпечення позову, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Керуючись ст. ст. 229, 236, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Депс Телеком", товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ-К" та Міністерства економіки України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Одеський кабельний завод "Одескабель", приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель" до Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі, Міністерства економіки України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішення залишити без задоволення. 
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                                   	      О. О. Беспалов	
Суддя 	            В. Ю. Ключкович	
Суддя	  А. Б. Парінов              	

(Повний текст постанови складено 13.12.2021)