УХВАЛА

10 листопада 2021 року 
м. Київ

Справа №  916/792/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Губенко Н.М., Стратієнко Л.В., 

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор"

на рішення Господарського суду Одеської області
(суддя - Смелянець Г.Є.)
від 23.06.2021

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду
(головуючий - Ярош А.І., судді -  Діброва Г.І., Принцевська Н.М.)
від 27.09.2021

у об`єднаній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор"
до Державного підприємства "Одеський авіаційний завод"
про  стягнення  246 146,69 грн,

ВСТАНОВИВ:

1.          Позивач звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення грошових коштів у сумі 36 320, 90 грн,  а також судових витрат, розмір яких відповідно до попереднього розрахунку становить 2  270,00 грн  судового збору та 30  000, 00 грн витрати на правничу допомогу.

2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору №345/МТЗ-20 від 25.11.2020 та специфікації №5 позивач поставив відповідачу товар, який останній не оплатив. 

3.          Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.04.2021 (суддя Літвінов С.В.) об`єднано в одне провадження справи № 916/792/21 та № 916/806/21, які розглядаються цим судом. Передано об`єднану справу на розгляд судді Господарського суду Одеської області Смелянець Г.Є., в провадженні якої перебуває справа № 916/792/21.

4.          26.04.2021 Господарський суд Одеської області постановив ухвалу, якою прийняв об`єднану справу № 916/806/21 за позовом ТОВ "Стенкор" до    ДП "Одеський авіаційний завод"  про стягнення 182 520,01 грн до провадження, з присвоєнням об`єднаній справі № 916/792/21 та розгляд об`єднаної справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з призначенням у судовому засіданні. 

5.          Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.04.2021 (суддя Бездоля Д.О.) об`єднано в одне провадження справи № 916/843/21 та № 916/792/21, яка розглядається цим судом. Передано об`єднану справу на розгляд Господарському суду Одеської області у складі, в провадженні якого перебуває справа №916/792/21.

6.          27.04.2021 Господарський суд Одеської області постановив ухвалу, якою прийняв об`єднану справу № 916/843/21 за позовом ТОВ "Стенкор" до    ДП "Одеський авіаційний завод"   про стягнення   27 305,78 грн до провадження, з присвоєнням об`єднаній справі № 916/792/21 та розгляд об`єднаної справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з призначенням у судовому засіданні.

7.          Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.06.2021, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.09.2021, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

8.          Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що:

- позивач надіслав відповідачу договір лише 23.12.2020, тобто після встановленого вимогами частини 3 сатті 181 Господарського кодексу України строку;

- станом на 23.12.2020 рішення відповідача про дискваліфікацію позивача   від 11.12.2020  є чинним, у зв`язку із тим, що скарга позивача на вказане рішення відповідача була відхилена колегією з розгляду скарг, тому договір   345/МТЗ-20 від 25.11.2020 є неукладений між сторонами; 

- доказів, які свідчать про прийняття відповідачем товару, одержаного останнім за відправленнями, оформленими експрес-накладною Нова пошта № 59000626145963 від 23.12.2020, № 59000632300013 від 10.01.2021 та № 59000628442685 від 28.12.2020,    позивачем до суду не надано, оскільки складені позивачем видаткові накладні та акти приймання-передачі ТМЦ відповідачем не підписані;

- позивач, яким здійснені дії, спрямовані на виконання   неукладеного   договору, може захистити свої права, застосувавши положення   глави 83 Цивільного кодексу України, в якій наведені   норми щодо правового регулювання набуття, збереження майна без достатньої правової підстави;

- з огляду на те, що підставою позову у цій справі є невиконання відповідачем   зобов`язань,   встановлених договором 345/МТЗ-20 від 25.11.2020, який не укладено сторонами, господарський суд позбавлений можливості захисту   порушених прав позивача шляхом задоволення такого позову. 

9.          13.10.2021 позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

10.          Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких мотивів.

11.          Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

12.          Відповідно до пункту 9 частини 3 статті 2 ГПК України, одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

13.          Частина 7 статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

14.          Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року у розмірі 2 270,00 грн.

15.          Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

16.          Предметом позову у цій об`єднаній справі є стягнення 246 146,69 грн, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (500 х 2 270,00 грн = 1 135 000, 00 грн).

17.          Так, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 цього Кодексу, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

18.          Скаржник вважає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики в частині: вирішення спорів щодо стягнення боргу за отриманий товар, враховуючи необхідність вирішення питання про обов`язок доказування; стандарту доказування вірогідності доказів, так як кожна судова справа передбачає застосування статей 73, 79, 86 ГПК України; вирішення питання про укладеність договору, момент набуття сторонами прав та обов`язків та щодо визначення оферти та акцепту під час проведення електронних закупівель, що є підставою касаційного оскарження судових рішень відповідно до підпункту "а" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України

19.          Також скаржник зазначає, що справа має для нього виняткове значення, оскільки останній здійснює свою господарську діяльність щодо постачання специфічних товарів на державні підприємства, є постачальником всіх великих заводів оборонно-промислового напрямку. Питання, які порушені у цій касаційній скарзі матимуть в подальшому вагоме значення для скаржника та його покупців, а також всіх суб`єктів господарювання, які займаються операціями з поставки товарів, що є підставою касаційного оскарження судових рішень відповідно до підпункту "в" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

20.          Вивчивши доводи скаржника щодо наявності підстав для оскарження судових рішень у справі за підпунктами "а" та "в" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України, Верховний Суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

21.          Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження, буде впливати на значну кількість спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми. 

22.          У касаційній скарзі відсутні посилання на справи та їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію щодо вирішення справ з аналогічними обставинами справи.

23.           Верховний Суд зауважує, що фактично доводи заявника касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та необхідності вирішити питання належності та достовірності доказів, яким була надана оцінка судами попередніх інстанцій при розгляді справи по суті, водночас, вирішення таких питань не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції відповідно до частини 2 статті 300 ГПК України.

24.          Отже, належних обґрунтувань щодо фундаментального значення цієї касаційної скарги для формування єдиної правозастосовчої практики остання не містить.

25.          Наведені скаржником доводи також не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки не містять аргументованих і переконливих обґрунтувань, не підтверджені жодними доказами, а зводяться лише до незгоди із оскаржуваними судовими рішеннями і в цілому до заперечення результату розгляду справи.

26.          Верховний Суд зауважує, що саме лише посилання на те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, не може бути визнано судом підставою, на яку поширюється дія положення підпункту "в" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

27.          Отже, Верховний Суд вважає, що скаржником не дотримано умову допуску справи до касаційного оскарження, у якій предметом позову є стягнення 246 146,69 грн, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

28.          Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

29.          Зважаючи на конкретні обставини цієї справи та відсутність обґрунтованих підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись нормами статті 234, пункту 2 частини 3 статті 287, пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1.          Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 916/792/21 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" на рішення Господарського суду Одеської області від 23.06.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.09.2021.

2.          Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                      І. Кондратова

Судді                                                                                                   Н. Губенко 

                                                                                                            Л. Стратієнко