ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 640/2059/21
адміністративне провадження № К/9901/33697/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,
суддів - Жука А. В., Мартинюк Н. М.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністра юстиції України, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправними дій та бездіяльності, стягнення завданої шкоди, провадження в якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021 (колегія у складі: головуючого судді  Кузьмишиної О. М., суддів Костюк Л. О., Пилипенко О. Є.) та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.06.2021 (колегія у складі: головуючого судді Грибан І. О., суддів Ключковича В. Ю., Сорочка Є. О.),
УСТАНОВИВ:
Установлені судами фактичні обставини справи, короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністра юстиції України, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лактіонової О. В., в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви просив:
- визнати протиправною бездіяльність Міністра юстиції України, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лактіонової О. В. щодо не вжиття заходів та не забезпечення виконання, не забезпечення виконання, не виконання, відповідно,  вимог статей 1, 2, 5, 18, 63 Закону України «Про виконавче провадження» з примусового виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2019 у справі № 520/7329/19, за виконавчим провадженням № 60665345, відкритим 22.11.2019 на виконання виконавчого листа від 01.11.2019 про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.05.2019 про перерахунок державної пенсії відповідно до частини третьої статті 59 прямої дії Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 11 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р(11)2019 обчисленої у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 у справі №   520/7329/15;
- стягнути з Міністра юстиції України, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.   Харків) Лактіонової О. В. на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 486 854 грн (455 840 розрахунку пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року; 19 008,48 грн суми інфляції і 12 006,00 грн 3% річних за користування чужими коштами) та 97 704,74 грн моральної шкоди (91 168 грн розміру мінімальної заробітної плати, 3801,70 грн суми індексу інфляції, 2735,04 грн 3% річних за користування чужими коштами на весь час);
- допустити негайне виконання рішення суду та зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2021 у задоволенні позовну ОСОБА_1 до Міністра юстиції України, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправними дій та бездіяльності, стягнення завданої шкоди відмовлено.
Під час проголошення зазначеного рішення позивач не був присутній.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач, як встановлено судом апеляційної інстанції, 14.04.2021 оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та, зважаючи на особливості, передбачені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), надано строк до 05.05.2021 до 18 год 00 хв на усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання вмотивованого клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції із обґрунтуванням поважності причин їх пропуску та наданням підтверджуючих доказів. Суд апеляційної інстанції зазначив, що апелянтом було порушено десятиденний строк звернення до суду із апеляційною скаргою та не було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Копію зазначеної ухвали позивач отримав 04.05.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
11.05.2021 за вх. №   18057 до суду на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від позивача надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому він просить поновити строк на апеляційне оскарження з метою забезпечення його права на апеляційний перегляд справи.  Однією з підстав для поновлення строку позивач зазначав те, що введення Кабінетом Міністрів України карантину з метою запобігання хвороби СOVID-19 та його неодноразове продовження  ускладнювало звичайні умови життєдіяльності, що привезло до повної його самоізоляції у с. Бригадирово Балаклійського району. 
Також, як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач зазначав, що довідкою від 12.02.2021 ФАП Балаклійського районного центру первинної медико-санітарної допомоги підтверджується, що ОСОБА_1 неодноразово за період з 2019 до теперішнього часу звертався до ФАП за медичною допомогою з приводу гіпертонічного кризу та стенокардії, в тому числі проводилися амбулаторні лікування за призначенням лікаря кардіолога та терапевта. Крім того, як зазначено у клопотанні, у вказаний період ним проведені лабораторні обстеження та функціональні дослідження організму. На переконання позивача, вказані ним обставини підтверджують завдання матеріальної і моральної шкоди та поважність пропуску строку подання апеляційної скарги.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2021.
Суд апеляційної інстанції, постановляючи відповідну ухвалу, зважаючи на особливості, передбачені статтею 287 КАС України, виходив з того, що у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянтом не наведено обґрунтованих доводів та не надано належних і допустимих доказів на підтвердження наявності у останнього об`єктивних перешкод, які унеможливили звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою в найкоротші строки. Суд апеляційної інстанції вважав необґрунтованим клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження з огляду на непідтвердження його належними доказами, які б свідчили про неможливість звернення до суду із апеляційною скаргою в період з 29.03.2021 по 08.04.2021. У зв`язку з чим, суд не вбачав підстав для визнання наведених апелянтом у клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження обставин пропуску такого строку поважними.
28.05.2021 ОСОБА_1 вдруге подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2021 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.06.2021 відмовлено у  відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2021.
Приймаючи таке рішення апеляційний суд виходив з того, що оскільки Шостим апеляційним адміністративним судом вже було прийнято ухвалу від 18.05.2021, якою  відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2021, то суд апеляційної інстанції за правилами пункту 3 частини першої статті 299 КАС України відмовляє у відкритті апеляційного провадження.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
Не погоджуючись із ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021 та 14.06.2021, посилаючись на порушення цим судом норм процесуального права, позивач подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати зазначені ухвали та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження позивач зазначає, що судове рішення першої інстанції проголошено 29.03.2021 без його участі, виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду секретаря судового засідання 30.03.2021, відправлено без супровідного листа згідно штампу на поштовому конверті 31.03.2021 та отримано ним 07.04.2021, колі і стало йому відомо про суть рішення. Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено подання апеляційної скарги 14.04.2021. Скаржник наголошує, що норма статті 287 КАС України не містить обмежень щодо повноваження суду апеляційної інстанції поновити строк на апеляційне оскарження в порядку частини третьої статті 295 КАС України. Крім того, скаржник посилається на те, що введення Кабінетом Міністрів України карантину з метою запобігання хвороби СOVID-19 та його неодноразове продовження  ускладнювало звичайні умови життєдіяльності, що привезло до повної його самоізоляції у с. Бригадирово Балаклійського району. Зазначає, що у вказаний період ним проведені лабораторні обстеження та функціональні дослідження організму не за місцем своєї реєстрації. Скаржник вважає, що ним були дотримані Урядові вимоги щодо самоізоляції та заходів безпеки і обмеження умов проживання. На його думку, вказане кореспондується з приписами пункту 3 Прикінцевих положень КАС України щодо подовження процесуальних строків під час дії карантину.
Позиція інших учасників справи 
Міністерство юстиції України у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021 та 14.06.2021 - без змін.
Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) не реалізувало процесуальне право подати відзив на касаційну скаргу.
Рух касаційної скарги
09.09.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021 та від 14.06.2021.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2021 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючого суддю (суддю-доповідача)  Мельник-Томенко Ж. М., суддів Жука А. В., Мартинюк Н. М. для розгляду судової справи № 640/2059/21.
Ухвалою Верховного від 23.09.2021 відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021 та від 14.06.2021.
Ухвалою Верховного Суду від 22.11.2021 закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить з такого.
Відповідно до ухвали Верховного Суду від 23.09.2021 касаційне провадження у справі відкрито з метою перевірки доводів касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що є підставою касаційного оскарження згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII і статті 13 КАС України.
За приписами частини першої статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Статтею 295 КАС України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2)   на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
При цьому, за приписами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
За правилом пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 КАС України.
Згідно з частинами четвертою, шостою, сьомою цієї статті адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.
Водночас, за правилами, установленими статтею 271 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.
У цій справі позивач, як встановлено судом апеляційної інстанції, 14.04.2021 подав апеляційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2021, проголошене у відсутність позивача, у справі з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, тобто з пропуском установленого статтею 287 КАС України строку на апеляційне оскарження.
Шостий апеляційний адміністративний суд, залишаючи апеляційну скаргу без руху ухвалою від 28.04.2021 та в подальшому ухвалою від 18.05.2021 відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, виходив з того, що позивач пропустив установлений статтею 287 КАС України десятиденний строк на апеляційне оскарження. Разом з тим, у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження ним не наведено обґрунтованих доводів та не надано належних і допустимих доказів на підтвердження наявності у нього об`єктивних перешкод, які унеможливили звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою в найкоротші строки.
Суд апеляційної інстанції зазначив про необґрунтованість клопотання позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження з огляду на непідтвердження його належними доказами, які б свідчили про неможливість звернення до суду із апеляційною скаргою в період з 29.03.2021 по 08.04.2021, тобто у десятиденний строк з дня проголошення судового рішення першої інстанції.
Верховний Суд указує на помилковість зазначеного висновку з таких підстав.
Дійсно стаття 287 КАС України є спеціальною нормою процесуального закону, що визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, частина шоста якої встановлює спеціальні у відношенні до статті 295 КАС України строки на апеляційне оскарження (протягом десяти днів) і порядок обчислення цього строку (з дня проголошення судового рішення).
Водночас статтею 287 КАС України не обмежено повноваження суду апеляційної інстанції щодо поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку частини третьої статті 295 КАС України і на відміну від правил, установлених статтею 270 КАС України, передбачений статтею 287 КАС України строк на апеляційне оскарження не є преклюзивним.
Верховний Суд зазначає, що у справах цієї категорії, які є терміновими в розумінні КАС України, надзвичайно важливим в аспекті реалізації учасником справи права на апеляційне оскарження є дотримання судом першої інстанції порядку проголошення та вручення (надсилання) копій судових рішень, визначеного частиною другою статті 271 КАС України. Недотримання судом першої інстанції цього порядку може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, з урахуванням інших фактичних обставин.
Інше тлумачення зазначених норм процесуального права нівелює доцільність застосування частини третьої статті 298 КАС України з метою належної оцінки причин пропуску строку на апеляційне оскарження у відповідних категоріях справ, а також створює передумови для безпідставного обмеження права особи на апеляційне оскарження, що є неприпустимим.
Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм права викладено у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 212/2354/18 (2-а/212/93/18), від 24.07.2019 у справі № 205/8564/17, від 23.10.2019 у справі № 702/1033/17, від 30.06.2021 у справі № 280/8082/20.
Верховним Судом установлено, що копії рішення Окружного адміністративного суду міста Києві від 29.03.2021 без супровідного листа направлено на адреси учасників справи 31.03.2021.
Копія рішенням Окружного адміністративного суду міста Києві від 29.03.2021 отримана позивачем 06.04.2021, що підтверджується  зворотним поштовим повідомленням (т. 2, а.с. 134).
Відповідно до частини першої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, апеляційна скарга позивача на рішення Окружного адміністративного суду міста Києві від 29.03.2021 подана 14.04.2021.
Зважаючи на те, що у цій справі суд першої інстанції не дотримався вимог частини другої статті 271 КАС України, а позивач скористався правом на апеляційне оскарження судового рішення на восьмий день після отримання копії повного його тексту, Верховний Суд уважає, що в цьому конкретному випадку скаржник не допустив необ`єктивного зволікання з поданням апеляційної скарги.
З урахуванням вищенаведеного Верховний Суд доходить висновку, що суд апеляційної інстанції в ухвалі від 18.05.2021 передчасно дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення позивачу у поновлені пропущеного строку та про відмову у відкритті апеляційного провадження, що є порушенням норм процесуального права.
У зв`язку з чим, передчасним також є висновок суду апеляційної інстанції, викладений в ухвалі від 14.06.2021 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2021 на підставі пункту 3 частини першої статті 299 КАС України, тобто у зв`язку з прийняттям ухвали від 18.05.2021.
Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
За наведеного правового регулювання та обставин справи Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконних ухвал, які перешкоджають подальшому провадженню у справі, а тому касаційна скарга підлягає задоволенню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Висновки щодо розподілу судових витрат
Розгляд справи не закінчено, тому питання про розподіл судових витрат не вирішується.
Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021 та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.06.2021 скасувати.
Справу № 640/2059/21 направити до Шостого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується. 

Судді	Ж.М. Мельник-Томенко А.В. Жук   Н.М. Мартинюк