Постанова
Іменем України
 
24 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 369/1446/20

провадження № 61-13344св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), 
Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , 
третя особа - Служба у справах дітей та сім?ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року у складі колегії суддів: Суханової Є. М., Сержанюка А. С., Мостової Г. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У січні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення.
 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення.
 
Призначено підготовче судове засідання у справі.
 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2020 року клопотання представника позивача ОСОБА_5 про залучення до участі співвідповідача та третьої особи у цивільній справі за позовом 
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення - задоволено.
 
Залучено співвідповідачем ОСОБА_4 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 .
 
Залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача ОСОБА_4 в інтересах якого діє законний представник 
ОСОБА_3 - Службу у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації.
 
У вересні 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 звернулись до суду із зустрічними позовними вимогами до 
ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у яких просили визнати за ними право спільної сумісної власності на 7/8 часток на земельну ділянку загальною площею 0,2 га, кадастровий № 3222486201:01:018:5029, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ними право спільної сумісної власності на 
7/8 часток на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2021 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання права власності.
 
Роз`яснено позивачам за зустрічним позовом право звернутися з вказаним позовом у загальному порядку.
 
Зустрічну позовну заяву разом із доданими матеріалами повернуто відповідачу ОСОБА_2 .
 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2021 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення.
 
Призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судове засідання викликано учасників справи.
 
Не погоджуючись із ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2021 року про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання права власності, ОСОБА_3 оскаржила її в апеляційному порядку.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2021 року про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання права власності - повернуто заявнику.
 
Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2021 року про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви, апеляційний суд виходив із того, що ухвала суду першої інстанції про відмову у прийнятті зустрічного позову відповідно до положень ЦПК України не входить до переліку ухвал, визначеного статтею 353 ЦПК України, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду.

 
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
06 серпня 2021 року ОСОБА_3 через засоби поштового зв?язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.
 
Доводи інших учасників справи
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.
 
Рух касаційної скарги та матеріалів справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2021 року поновлено ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року. Відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Києво-Святошинського районного суду Київської області.
 
21 жовтня 2021 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 25 жовтня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ 
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов таких висновків.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд
 
Колегія суддів приймає аргументи наведені у касаційній скарзі з таких підстав.
 
Статтею 129 Конституції України та частиною третьою статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.
 
Згідно частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які беруть участь у розгляді справи, у випадках та порядку, встановленому ЦПК України.
 
Особа не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення, зокрема ухвали суду першої інстанції, у випадку, якщо таке право прямо передбачено процесуальним законом.
 
Перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, міститься у частині першій статті 353 ЦПК України. 
 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України в апеляційному порядку окремо від рішення суду може бути оскаржена ухвала про повернення заяви позивачеві (заявникові).
 
Частиною шостою статті 185 ЦПК України, до якої відсилає частина друга статті 194 ЦПК України, передбачено, що про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.
 
Про залишення зустрічної позовної заяви в суді у випадку її повернення заявнику зазначено у частині третій статті 194 ЦПК України.
 
Вищенаведене свідчить про те, що процесуальним законом визначено уніфікований, єдиний підхід при застосуванні наслідків подання позовної заяви (як первісної, так і зустрічної), яка подана без додержання вимог, що визначені ЦПК України. Таким чином існує необхідність і у застосуванні єдиного підходу при реалізації учасниками справи права на апеляційне оскарження ухвали суду про повернення позовної заяви (як первісної, так і зустрічної).
 
У пункті 15.10 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України зазначено, що разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 1, 6-9, 11, 14-16, 20, 22, 23, 37-39 частини першої статті 353 цього Кодексу (крім ухвал про відмову у прийнятті або повернення зустрічного позову, про відмову у прийнятті або повернення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження), чи подання касаційної скарги на ухвали суду апеляційної інстанції (крім ухвал щодо забезпечення позову, зміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремих ухвал) - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються всі матеріали.
 
Зі змісту вказаної норми слідує, що ухвала про відмову у прийнятті або повернення зустрічного позову підлягає апеляційному оскарженню.
 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2021 року судом першої інстанції було вирішено питання про повернення заявнику зустрічної позовної заяви на підставі частини третьої статті 194 ЦПК України. Така ухвала суду охоплюється поняттям «заява позивача (заявника)», яке міститься у пункті 6 частини першої статті 353 ЦПК України, тому ця ухвала підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.
 
Отже, виходячи зі змісту положень частини шостої статті 185, частин другої, третьої статті 194, пункту 15.10 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ухвала суду першої інстанції про повернення зустрічної позовної заяви підлягає апеляційному оскарженню у відповідності до пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України.
 
Такий висновок зроблено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 листопада 2021 року у справі 
№ 333/6667/20 (провадження № 61-10400сво21), де Верховний Суд погодився з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2021 року у справі № 686/32337/19, від 03 березня 2021 року у справі 
№ 753/11293/16, від 03 березня 2021 року у справі № 753/18694/18, від 
24 березня 2021 року у справі № 613/1281/19, від 24 березня 2021 року у справі № 753/6582/18.
 
Такі висновки узгоджуються із висновками колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеними у постанові від 08 жовтня 2018 року у справі № 927/490/18.
 
Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Із урахуванням наведеного, висновок апеляційного суду щодо наявності підстав для повернення апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу суду першої інстанції про відмову у прийнятті та повернення зустрічного позову є необґрунтованим.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що ухвала Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року скасувати та направити справу до суду апеляційної для продовження розгляду (частина шоста статті 411 ЦПК України).
 
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416, 418 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_3  задовольнити.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 рокускасувати.
 
Справу № 369/1446/20 направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | С. Ю. Бурлаков
| А. Ю. Зайцев
| В. М. Коротун
| М. Ю. Тітов