Номер провадження: 22-ц/813/8183/21 
Номер справи місцевого суду: 496/3951/20
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 48

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2021 року                                                                м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 16 квітня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про скасування судового наказу та поновлення строку звернення у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу та поновлення строку звернення,-
ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до Біляївського районного суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання спільних дітей: сина – ОСОБА_3 2006 року народження та доньки – ОСОБА_3 2008 року народження, з ОСОБА_1 . Обґрунтовує заяву тим, що боржник ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей (а.с.1-2).
02 жовтня 2020 року Біляївським районним судом Одеської області видано судовий наказ, відповідно до якого з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: сина – ОСОБА_3 , та доньки – ОСОБА_3 , починаючи з 25.09.2020 року в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття старшої дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в подальшому – у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття молодшої дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
13 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Біляївського районного суду Одеської області із заявою, в якій просив суд вважати вагомою причиною пропущення строку подання заяви, передбаченого ч. 1 ст. 171 ЦПК України, та поновити строк подання заяви про скасування судового наказу Біляївського районного суду Одеської області від 02.10.2020 року про винесення рішення про утримання з позивача аліментів. Свої вимоги мотивував тим, що він своєчасно звернувся до суду відповідно до вимог ст. ст. 161, 171, 175, 177 ЦПК України (а.с.19-21).
16 квітня 2021 року ухвалою Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 в задоволенні заяви про скасування судового наказу та поновлення строку звернення відмовлено (а.с.33-34).
27 квітня 2021 року Біляївським районним судом Одеської області отримано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 16 квітня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про скасування судового наказу та поновлення строку звернення у цивільній справі. Апелянт вважає, що його не було повідомлено про винесення наказу, чим суд першої інстанції позбавив його права подати пояснення, в результаті чого апелянт не знав про порушення своїх прав, і саме тому оскаржує вказаний судовий наказ у судовому порядку. Також, на думку апелянта, йому не було направлено повідомлення про прийняте судове рішення, яке він не зміг своєчасно оскаржити, так як тільки 23.10.2020 року отримав судовий наказ. Апелянт вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження була постановлена раніше, ніж йому відмовлено у праві оскарження, крім того, апелянт вказує, що були порушені строки винесення вказаної постанови (а.с.36-38).
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 16 квітня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про скасування судового наказу та поновлення строку звернення у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу та поновлення строку звернення, було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи з незалежних від суду причин.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень ч. 1 ст. 170 ЦПК України судовий наказ про стягнення аліментів скасуванню не підлягає, а тому в задоволенні заяви про скасування судового наказу і в поновленні пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу суд першої інстанції відмовив (а.с. 34).
Як вбачається з матеріалів справи, 02 жовтня 2020 року Біляївський районний суд Одеської області видав судовий наказ, відповідно до якого з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнуто на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дітей: сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , починаючи з 25.09.2020 року в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття старшої дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в подальшому – у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття молодшої дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12-13).
Як вбачається з матеріалів справи, даний судовий наказ ОСОБА_1 отримав 24.10.2020 року (а.с. 18 зворот).
Як вбачається з матеріалів справи, 13 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу та поновлення строку звернення, в якій заявник вказував на те, що його не було повідомлено про розгляд справи, а тому він не зміг своєчасно оскаржити судовий наказ (а.с. 20).
Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 167 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.
Статтями 170, 171 ЦПК України визначено підстави для скасування судового наказу за заявою боржника та регламентовано порядок розгляду таких заяв.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.
Тобто, нормами ЦПК України не передбачено оскарження судового наказу, виданого на підставі пункту 4 частини першої статі 161 ЦПК України (про стягнення аліментів), шляхом подання боржником заяви про скасування такого наказу. 
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звертався до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів (цивільна справа №496/4431/20) (а.с. 25).
Однак, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, відповідно до ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 03 листопада 2020 року дану позовну заяву було залишено без руху. 
Відповідно до ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 13 січня 2021 року позовну заяву було визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с. 26).
В ухвалі Біляївського районного суду Одеської області від 13 січня 2021 року зазначено, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, а саме неправильно зазначено процесуальний статус учасників справи, прохальна частина позову викладена не чітко, а також вказано, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення. 
В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 зазначає, що на виконання вимог, зазначених в ухвалі Біляївського районного суду Одеської області від 13 січня 2021 року, він звернувся до суду з позовом про неутримання аліментів та повернення майна з чужого незаконного володіння (цивільна справа №496/198/21) (а.с. 36).
Враховуючи те, що ОСОБА_1  звернувся до суду з іншими позовними вимогами у цивільній справі №496/198/21, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивач неправильно витлумачив для себе мотивувальну частину ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 13 січня 2021 року, що в подальшому призвело до помилкового звернення апелянта до суду з заявою про скасування судового наказу та поновлення строку звернення. 
З огляду на це, апеляційний суд звертає увагу на те, що в разі незгоди боржника із відповідним судовим наказом, він наділений правом на звернення із позовом про зменшення розміру аліментів або подання заяви про перегляд такого судового наказу за нововиявленими обставинами, в порядку та на умовах, визначених ЦПК України. Іншого шляху перегляду розміру аліментів визначених судовим наказом законом не передбачено.
Тобто, оскільки судовий наказ, виданий на підставі п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України не підлягає скасуванню в порядку, передбаченому положеннями ч.ч. 1-5 ст. 170 ЦПК України, то ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню. При цьому, оскільки було подано клопотання про скасування судового наказу, яке підлягало поверненню на підставі ч. 6 ст. 170 ЦПК України судом першої інстанції, та відноситься до виключної компетенції суду першої інстанції, то вказана заява підлягає передачі до суду першої інстанції для продовження розгляду та прийняття вказаного процесуального рішення. 
Таким чином, враховуючи, що доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд вважає за необхідне на підставі ст. 379 ЦПК України частково задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити заяву про скасування судового наказу до суду першої інстанції для прийняття відповідного процесуального рішення. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 16 квітня 2021 року – скасувати, заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу та поновлення строку звернення – повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.  

Судді Одеського апеляційного суду                         А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

06.10.2021 року                                                                 м. Одеса