ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/1284/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Бєляновського В.В., Філінюка І.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний»
на рішення Господарського суду Одеської області від 12.07.2021 (суддя суду першої інстанції – Малярчук А.І., час і місце оголошення рішення: 12.07.2021 (повний текст складено – 13.07.2021), м. Одеса, просп. Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області)
по справі № 916/1284/21
за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» 
до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» 
про стягнення 55  810 грн. штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.07.2021 задоволено повністю позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» про стягнення 55810грн. штрафу; стягнуто з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» 55810,00 грн. штрафу, 2270,00 грн. судового збору.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем було порушено положення статей 118, 122 Статуту залізниць України, а саме неправильно  зазначену  у накладній масу вантажу, що підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема комерційний акт №482004/612/138 від 07.11.2020, у зв`язку з чим вимога про стягнення штрафу є правомірною.
Окрім того суд вказав, що позивачем було вірно розраховано суму штрафу, що підлягає стягненню з відповідача.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на рішення Господарського суду Одеської області від 12.07.2021 по справі №916/1284/21. 
ДП «МТП «Южний» не погоджується з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, вважає, що при прийнятті рішення судом були неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, не доведені Позивачем, висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають дійсним обставинам справи, а також при прийнятті рішення судом було неправильно застосовано норми матеріального права.
Відповідач зазначає, що Позивачем не забезпечено вимог щодо оформлення комерційного акту № 482004/612/138, складеного на станції «Покровськ» за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів. У зв`язку із викладеним, апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції щодо підписання комерційного акту уповноваженими особами не відповідає дійсним обставинам справи.
Відповідач також вказав, що позивачем при здійсненні зважування було порушено вимоги п. 22 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.
Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 12.07.2021 у справі № 916/1284/21 про задоволення позову Акціонерного товариства «Українська Залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька Залізниця» Акціонерного товариства «Українська Залізниця» до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» про стягнення штрафу в розмірі 55 810,00 грн. та витрат на сплату судового збору в розмірі 2 270,00 грн., та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Українська Залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька Залізниця» Акціонерного товариства «Українська Залізниця» відмовити у повному обсязі.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/1284/21 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді - Бєляновський В.В., Філінюк І.Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2021.
На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи № 916/1284/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.09.2021 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на рішення Господарського суду Одеської області від 12.07.2021 по справі №916/1284/21 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи № 916/1284/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
09.09.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/1284/21.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 поновлено Державному підприємству «Морський торговельний порт «Южний» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 12.07.2021 по справі №916/1284/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на рішення Господарського суду Одеської області від 12.07.2021 по справі №916/1284/21; розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на рішення Господарського суду Одеської області від 12.07.2021 по справі №916/1284/21 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 11.10.2021. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ГПК України до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 12.07.2021 по справі №916/1284/21.
Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали апеляційного господарського суду від 14.09.2021, якою відкрито апеляційне провадження у справі №916/1284/21, направлялася на електронну адресу позивача та відповідача 17.09.2021 та була отримана в цей же день, що підтверджується роздруківками з електронної пошти (додані до матеріалів апеляційного оскарження). 
Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2021, якою відкрито апеляційне провадження у справі №916/1284/21, була оприлюднена на офіційному веб-порталі судової влади України 16.09.2021. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України».)
Тобто учасники справи були повідомлені належним чином про розгляд апеляційним господарським судом апеляційних скарг в письмовому провадженні без виклику сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом.

05.11.2020 було відправлено вагон №53568911 з вантажем вугілля кам`яне зі станції Берегова Регіональної філії «Одеська залізниця» на станцію Авдіївка Регіональної філії «Донецька залізниця» за накладною №41658865.
07.11.2020 на станції Покровськ Донецької залізниці складено Акт загальної форми №39523 (форма ГУ-23). Відповідно до вказаного акту, складеного у присутності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , вказано, що по прибуттю потяга №9508, вагон №53568911 було встановлено, що при зважуванні на динамічних тензовагах виявлено підозру невідповідності маси вантажу у вагоні більше документа 4300кг і вантажопід`ємності 4100кг. В перевізних документах є відмітка: «Вантаж маркований вапном». Висота навантаження не вказана. В наявності поверхня вантажу ущільнена нерівномірно, від рівня бортів до низу бортів 30 см., маркування вапном слабке, місцями не проглядається. Вагон бездверний, люки закриті. Течі вантажу немає. Вагон відчеплений для контрольного переважування на статичних вагах станції. Продовжується строк доставки. 
Заступником станції Покровськ ОСОБА_3 складено оперативне повідомлення від 07.11.2020 про те, що по прибуттю потяга №9508 у вагоні №53568911 при зважуванні на динамічних тензовагах виявлено невідповідність маси вантажу у вагоні більше документу 4300кг. 
07.11.2020 складено Акт загальної форми №2595 (форма ГУ-23) ст. Покровськ. Відповідно до вказаного акту, складеного у присутності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вказано, що при контрольному зважуванні вагону №53568911 на статичних вагах станції ВВЕТ 150-т виявилось більше документа 1350кг понад вантажопідйомності 1150кг.
07.11.2020 складено Акт загальної форми №1388 (форма ГУ-23) ст. Покровськ. Відповідно до вказаного акту, складеного у присутності ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вказано, що на підставі складеного акту загальної форми №2595 від 11.07.2020 комісією у складі ДС ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , була проведена перевірка маси вантажу у вагоні. Фактична маса брутто вагона склала 94950 кг, тара вагона ПД 24300кг. Маса вантажу нетто за ПД 69300кг. Фактична маса вантажу нетто 70650кг, що більше документу на 1350кг і понад вантажопідйомність 1150кг. 
Позивачем надано витяг з Книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах (ф. ГУ-78), з якого вбачається, що у вагоні №53568911 фактично маса нетто становить 70650 кг, за документами 69300 кг.
На підтвердження справності вагів надано технічний паспорт №82 засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ), з якого вбачається, що ваги повірені 16.07.2020.
Комерційний акт №482004/612/138 від 07.11.2020 (форма ГУ-22) складений на додаток до акту ст.Покровськ Дон. залізниці від 07.11.2020 №2595. У комерційному акті вказано, що вагон №53568911 вантажопідйомністю 69,5т. прибув 07.11.2020 поїздом №9508. Вантаж завантажено засобами відправника, маса вантажу при завантаженні визначена відправником на електронних вагах. В комерційному акті в розділі «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» вказано, що згідно АЗФ 2595 від 07.11.2020, 1388 від 07.11.2020 ст.Покровськ комісією у складі: робітників станції ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ДСЗ ОСОБА_3 була проведена перевірка маси вантажу у вагоні. В документі зазначено брутто відсутнє, тара вагона 24300, нетто 69300кг. При подаванні вагона на 150т статичні ваги станції, які повірені 16.07.2020 виявлено: фактична маса брутто вагона склала 94950 кг, тара вагона з ПД 24300кг, нетто 70650 кг, що більше документа на 1350кг та понад вантажопідйомність на 1150кг. В документі наведено: навантаження насипом, маркування вапном, місцями не проглядається. Люки закриті, течі вантажу немає. Вагон в технічному стані справний. Зав. вантажним двором по штату немає. Комерційний акт підписано Зам. ДС ОСОБА_3 , робітниками станції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . 
Також, при контрольному переважуванні вагону №53568911 (вантажу за накладною №42966960) на 150 т статичних вагах станції виявилось брутто 94950кг, тара 24300кг більше документу 1350 кг та г/п 1150кг, про що заступником станції Покровськ Ветошко Д.В. складено оперативне повідомлення від 07.11.2020.
11.11.2020 заступником станції Покровськ Ветошко Д.В. складено оперативне повідомлення про те, що комерційна несправність вагону №53568911 усунена, надлишки вантажу в кількості 1160 кг перевантажені у вагон №65302481.
Позивачем надано копію наказу від 14.01.2020 №119/ДС «Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ», відповідно до якого: 1. Призначено відповідальною особою за складання комерційних актів інженера станції «Покровськ» ОСОБА_8 . 2. Призначено відповідальних осіб, які мають право підпису в комерційних актах, складених на станції «Покровськ» згідно Статуту залізниць України: - начальника станції Ветошко Д.В., або його заступники; - за відсутності в штатному розписі станції «Покровськ» штатної одиниці – начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) інженера станції «Покровськ» ОСОБА_8 ; - змінних агентів комерційних станції «Покровськ»; - змінних маневрових диспетчерів станції «Покровськ»; 3. За відсутністю будь-кого з призначених працівників їх обов`язки покладаються на працівників, які їх заміщують; 4. Контроль за виконанням наказу покладено на заступника начальника станції ОСОБА_3 . Наведений наказ серед інших працівників, підписано Зам. ДС ОСОБА_3 , робітниками станції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підписали комерційний акт №482004/612/138.
На підтвердження повноважень ОСОБА_3 , який підписав комерційний акт, позивачем було надано копію посадової інструкції заступника начальника станції Покровськ. Зазначена посадова інструкція затверджена 12.12.2017 першим заступником начальника структурного підрозділу «Служба перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» – ОСОБА_9 , ОСОБА_3 на станції «Покровськ» безпосередньо проводив зважування вагона №53568911, що підтверджується актами загальної форми, а також відповідає його посадовій інструкції. 
Також, на підтвердження повноважень Ротко О.І. (відповідно до наказу начальника станції Покровськ Вакуленко Д.В., Скакун О.І. у зв`язку із укладанням шлюбу вважається ОСОБА_7 ), яка підписала комерційний акт, позивачем було надано копію посадової інструкції комерційного агента на структурному підрозділі «Станція Покровськ» №235. Зазначена посадова інструкція затверджена начальником структурного підрозділу РФ «Донецька залізниця» - ОСОБА_10 15.12.2017.
Повноваження ОСОБА_6 , який підписав комерційний акт, підтверджуються наданою позивачем копією посадової інструкції маневрового диспетчера станції Покровськ. Зазначена посадова інструкція затверджена 08.05.2019р. начальником структурного підрозділу «Станція Покровськ» регіональної філії «Донецька залізниця» – Д.В. Вакуленко. 
Відповідно до накладної №42966960 відправником вантажу є ДП «Морський торговельний порт «Южний». Маса вантажу визначена вантажовідправником без участі представників залізниці (графа 24), завантаження проводилось вантажовідправником.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.
Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).
В силу статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.
Відповідно до ч.7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
Статтею 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Згідно з частинами першою-третьою статті 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.
В силу частин першої, другої статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.
З огляду на викладене вище, накладна №42966960 від 05.11.2020 є належним доказом виникнення у ДП «Морський торговельний порт «Южний» та АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» господарського зобов`язання щодо перевезення вантажу відповідно до ст.173, 174 ГК України (ст.11, 202, 509 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань (ч.5 ст.307 ГК України).
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457 затверджено Статут залізниць України (далі – Статут).
Відповідно до ст.ст.2, 3 Статуту ним визначаються обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту. Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.
Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.
Відповідно до ст.23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).
Відповідно до ст.37 Статуту під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.
Отже, саме на відправника законодавством покладено обов`язок заповнення комплекту перевізних документів.
Відповідно до ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Відповідно до ст.118 Статуту за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. 
Відповідно до ст. 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Відповідно до вимог пункту 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі – Правила), якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.
Під час застосування статей 118 та 122 Статуту необхідно враховувати, що штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки. Збитки (додаткові витрати), завдані залізниці через допущені відправником порушення, зазначені у статтях 118 та 122 Статуту, підлягають відшкодуванню відправником незалежно від сплати ним штрафу, оскільки згідно із статтею 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.
Таким чином, недотримання вимог, визначених Статутом, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, що користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту. При цьому зазначений штраф відповідно до пунктів 118, 122 Статуту стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.
Саме такий правовий висновок Верховного Суду викладений в постанові від 05.02.2019 у справі №914/2339/17.
Стаття 52 Статуту залізниць України, визначає, що на станціях призначення залізниця зобов`язана  перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі, зокрема, прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою  одержувача у розмірах, передбачених Правилами.
Обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами (частина перша статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт").
Згідно зі статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;     г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.
Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334 (далі – Правила).
Пунктом 10 Правил визначено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.
Отже, у пункті 10 Правил визначено перелік осіб-працівників залізниці, які мають право підписувати комерційні акти в силу їх посадового становища (начальник станції (його заступник) і начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці. За наявності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт вважатиметься таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів.
У наведеному пункті імперативно визначено суб`єктний склад працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, проте зазначена норма не виключає можливості залучення до складання комерційного акта й інших працівників залізниці поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акта.
За змістом частин першої, третьої статті 64 та частини третьої статті 65 Господарського кодексу України підприємство як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.
Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акта.
Відповідна правова позиція Верховного Суду викладена в постановах від 23.11.2018 у справі №916/2450/17 та від 21.08.2019 у справі №905/2360/18.
Як було встановлено вище, комерційний акт від 07.11.2020 №482004/612 підписаний робітниками станції Новомлинським В.В., ОСОБА_7 та зам ДС ОСОБА_3 . На підтвердження повноважень яких позивачем надано копію посадової інструкції заступника начальника «Станція Покровськ», копію посадової інструкції комерційного агента на структурному підрозділі «Станція Покровськ» №235, копію посадової інструкції маневрового диспетчера станції Покровськ та наказом від 14.01.2020 №119/ДС, який серед інших підписано працівниками станції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та зам ДС ОСОБА_3 .
Відповідно до наказу начальника станції «Покровськ» РФ «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» № 119/ДС від 14.01.2020 «Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ»:
1) призначено відповідальною особою за складання комерційних актів інженера станції Покровськ ОСОБА_8 ;
2) призначено відповідальних осіб, які мають право підпису в комерційних актах, складених на станції Покровськ згідно Статуту Залізниць України:
-          начальника станції ОСОБА_10 , або його заступників;
-          за відсутності в штатному розписі станції Покровськ штатної одиниці - начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) інженера станції Покровськ ОСОБА_8 ;
-          змінних агентів комерційних станції Покровськ;
-          змінних маневрових диспетчерів станції Покровськ.
3) За відсутністю будь-кого з призначених працівників їх обов`язки покладаються на працівників, які їх заміщують.
Як вбачається з даного наказу, ОСОБА_3 є заступником начальника станції, ОСОБА_7 ( ОСОБА_11 – попереднє прізвище) є комерційним агентом, ОСОБА_6 є маневровим диспетчером.
Твердження апелянта про необхідність доведення факту виконання цими особами функцій начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) не приймається колегією суддів до уваги, адже дані працівники були уповноважені на підписання даного комерційного акту відповідно до наказу начальника станції «Покровськ» РФ «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» № 119/ДС від 14.01.2020 «Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ».
Аналогічну правову позицію про відсутність необхідності доведення факту виконання уповноваженим підписантом комерційного акту функцій начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) викладено в постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №905/2360/18.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що комерційний акт №482004/612 від 07.11.2020 складений відповідно до вимог Правил, а тому є належним та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності ваги, вказаної вантажовідправником у накладній №42966960 від 05.11.2020, фактичній масі вантажу, встановленій позивачем.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.
Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У комерційному акті зафіксовано, що вагон навантажений насипом, маркування вапном місцями не проглядається, люки закриті, течі вантажу немає. Вагон в технічному стані справний.
Крім того, під час відправлення вантажу представники відправника будь-яких відомостей щодо несправності вагону, в який навантажується вантаж, не зазначали.
У матеріалах справи відсутні жодні докази того, що вантаж було втрачено чи пошкоджено вантаж, при цьому, як зазначено вище, вантаж прибув у справному вагоні, тому це не може слугувати підставою для звільнення відповідача від відповідальності.
Щодо посилання апелянта на те, що позивачем при здійсненні зважування було порушено вимоги п. 22 Правил видачі вантажів затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.п. 1,2 п. 22 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.
Пунктом 5 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. До розрахункових способів визначення маси вантажу належать: за трафаретом (підсумовування маси вантажу, зазначеної на кожному вантажному місці), за стандартом (множення суми стандартної маси вантажного місця на кількість місць вантажу), за заміром висоти наливу (з подальшим визначенням густини та об`єму вантажу за таблицею калібрування цистерн, розробленою заводом-виробником цистерни).
За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Таким чином, аналіз зазначених норм дозволяє прийти до висновку, що мається на увазі спосіб зважування на вагах чи розрахунковий спосіб визначення маси вантажу.
На думку колегії суддів, апелянтом безпідставно ототожнюється спосіб визначення/перевірки маси вантажу (регламентований ст.37 Статуту залізниць України) зі способом зважування на вагах, тоді як п.22 Правил видачі вантажів встановлює, по-перше, не суворе правило відповідності визначення маси вантажу на станції призначення способу визначення маси вантажу на станції відправлення (“…як правило…”), а, по-друге, мова йде саме про спосіб визначення маси вантажу, який кореспондується зі ст.37 Статуту залізниць України та в означеному випадку є один і той же - шляхом зважування на вагах. 
В свою чергу, відповідач вказує про недотримання порядку зважування - тобто процедури в межах одного способу визначення маси вантажу, проте з п.10 Правил приймання вантажів до перевезення вбачається, що порядок зважування (із зупинкою і розчіпленням вагонів або із зупинкою без розщеплення для даного типу вантажу) залежить від типу використаних вагонних ваг, при цьому, вимог щодо використання однотипних ваг та ідентичного порядку зважування при визначенні/перевірки маси вантажу на станції відправки та станції призначення нормативні документи не містять.
Таким чином, аналіз зазначених норм дозволяє прийти до висновку, що мається на увазі спосіб зважування чи розрахунковий спосіб визначення маси вантажу. Оскільки перевірка маси вантажу та визначення маси вантажу на станції відправлення було визначено шляхом зважування на вагонних вагах, тож позивачем належним чином та у відповідності до зазначених вище вимог було проведено перевірку маси вантажу, при цьому посилання на ваги різного типу судом не приймаються до уваги, оскільки у даному випадку визначальним є саме спосіб визначення маси вантажу.
Як було зазначено вище, сума штрафу за порушення, передбачена ст. 122 Статуту, становить п`ятикратний розмір провізної плати за всю відстань перевезення. У даному випадку, сума провізної плати становила 11 162,00 грн., тому судом першої інстанції та позивачем було вірно розраховано суму штрафу, що підлягає стягненню.
Керуючись викладеним вище, колегія суддів вважає, що відповідачем було порушено вимоги ст. 122 Статуту залізниць, а саме не вірно вказано вагу вантажу, що перевозиться, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 55  810,00 грн. штрафу.

Висновки апеляційного господарського суду:

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 12.07.2021 по справі №916/1284/21 за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.
За вказаних обставин оскаржене рішення Господарського суду Одеської області від 12.07.2021 по справі №916/1284/21 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на рішення Господарського суду Одеської області від 12.07.2021 по справі №916/1284/21 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 12.07.2021 по справі №916/1284/21 залишити без змін.
Відповідно до ст. 287 ч. 3 ГПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню за винятком випадків, передбачених п.п. а), б), в), г) п. 2) ч. 3 ст. 287 цього Кодексу.
Постанову складено та підписано 15.11.2021.

Головуючий                                                                                     К.В. Богатир

Судді:                                                                                                В.В. Бєляновський

І.Г. Філінюк