ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 р.	Справа № 440/1951/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Бартош Н.С. ,  Григорова А.М. ,
за участю секретаря судового засідання  Щеглової Г.О.  

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко,  м. Полтава, повний текст складено 30.04.21 по справі № 440/1951/21
за позовом         Приватного підприємства " Виробничо-торгова компанія " ЛУКАС "      
до        Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області                   
            про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
Приватне підприємство "Виробничо-торгова компанія "Лукас" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, у якому позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення від 16.02.2021 №56 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині застосування відповідальності по поверненню суми страхових коштів у розмірі 895,75 грн та сплати штрафу у розмірі 447,88 грн.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 адміністративний позов Приватного підприємства "Виробничо-торгова компанія "Лукас"   задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області від 16.02.2021 №56 в частині повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині застосування відповідальності по поверненню суми страхових коштів у розмірі 895,75 грн та сплати штрафу у розмірі 447,88 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області  на користь Приватного підприємства "Виробничо-торгова компанія "Лукас"   судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 грн.  та витрат на правову допомогу в сумі 2500 грн.
Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області , не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважає , що під час його ухвалення судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права. Вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми Інструкції №455, Інструкції №532 у взаємозв`язку із ст.31 Закону №1105, внаслідок чого зроблені необґрунтовані висновки про відсутність порушень порядку використання коштів Фонду під час оплати позивачем листків непрацездатності. Вказує , що лікарі , які видали листки непрацездатності , в даному випадку не є лікарями закладу охорони здоров`я і не здійснюють на підставі ліцензії господарську діяльність з медичної практики, а є найманими працівниками ФОП ОСОБА_1 . Зазначає, що позивача притягнуто до відповідальності не за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, а за порушення порядку використання страхових коштів, що були виплачені за листками непрацездатності, які видані з порушенням встановлених правил, обов`язок перевірки яких покладено на страхувальників (роботодавців). Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 та прийняти нове , яким в задоволенні позову відмовити.
ПП "Виробничо-торгова компанія "Лукас" подало до суду відзив на апеляційну скаргу , вважає , що судом першої інстанції правильно та повністю встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення , рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 без змін.
Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної  скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що В період з 25.01.2021 р. по 05.02.2021 Кременчуцьким відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області проведено виїзну, планову документальну перевірку Приватного підприємства "Виробничо-торгова компанія "ЛУКАС" щодо дотримання порядку використання ПП ВТК "ЛУКАС" страхових коштів Фонду соціального страхування України за період з 01.01.2018 по 31.12.2020.
В результаті проведеної документальної перевірки Страховиком 05.02.2021 складено Акт документальної перевірки дотримання порядку використання страхувальником страхових коштів Фонду соціального страхування України № 7 від 05.02.2021
25.02.2021 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області винесено рішення про повернення страхових коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення порядку використання коштів Фонду № 56 від 16.02.2021.
В рішенні Фонду № 56 від 16.02.2021 зазначається, що плановою перевіркою виявлено порушення ПП ВТК "ЛУКАС" пункту 1 частини другої статті 15, частини першої статті 21, частини першої, третьої статті 30, частини першої статті 31, частини другої статті 33 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.03.1999 р. № 1105-XIV в редакції Закону України від 28.12.2014 № 77-VIII із змінами та доповненнями; абзацу першого пункту 3, пункту 32 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 р. № 1266 із змінами та доповненнями.
Відповідно до Рішення Фонду № 56 від 16.02.2021 ПП ВТК "ЛУКАС" повинно повернути до Фонду соціального страхування України суму страхових коштів у розмірі 6911,29 грн. та сплатити штраф у розмірі 3455, 65 грн.
Позивач не погодився із вищевказаним рішенням в частині суми страхових коштів у розмірі 895,75 грн., та щодо сплати ПП ВТК "ЛУКАС" страховику штрафу у розмірі 447,88 грн. та оскаржив його до суду.
Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що в діях позивача відсутній склад правопорушення у вигляді неправомірної виплати на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а відтак рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області від 16.02.2021 №56 в частині повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині застосування відповідальності по поверненню суми страхових коштів у розмірі 895,75 грн та сплати штрафу у розмірі 447,88 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову , виходячи з наступного.
Так, основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі по тексту  - Основи № 16/98-ВР) відповідно до Конституції України визначають принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні.
Відповідно до ст.4 Основ №16/98-ВР залежно від страхового випадку види загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема, страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. 
Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.
Приписами ст.25 Основ №16/98-ВР передбачено надання за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням видів соціальних послуг та матеріального забезпечення, зокрема, страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а саме: допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).
Так, правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі по тексту - Закон №1105-XIV). 
Частиною першою статті 4 Закону № 1105-XIV визначено, що Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.
Пунктами 2 та 7 частини першої статті 9 Закону № 1105-XIV встановлено, що основними завданнями Фонду та його робочих органів є: надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону; здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду.
Пунктами 1, 2 та 6 частини другої вказаної статті визначено, що Фонд та його робочі органи відповідно до покладених на них завдань: здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду в межах бюджету Фонду, затвердженого Кабінетом Міністрів України, управління майном; проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, страхових виплат; здійснюють контроль за використанням коштів Фонду, веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи.
Згідно з пунктами 3 та 5 частини першої статті 10 Закону №1105-XIV Фонд має право: перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду; накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону.
Пунктом 1 частини п`ятої статті 15 Закону №1105-XIV визначено, що роботодавець несе відповідальність за порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення.
Частиною 6 цієї статті встановлено, що у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.
Відповідно до статті 18 Закону № 1105-XIV страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.
Згідно з частиною першою статті 19 Закону №1105-XIV право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.
Частиною першою статті  30 Закону №1105-XIV встановлено, що матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначаються та надаються за основним місцем роботи (діяльності).
Відповідно до частини третьої вказаної статті рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб), або фізичною особою - підприємцем, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність. 
Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.
Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду.
Приписами пункту 2.2 Положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України № 13 від 19 липня 2018 року (далі по тексту -  Положення №13), комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства зобов`язана, зокрема, приймати рішення про призначення матеріального забезпечення; приймати рішення про відмову в призначенні матеріального забезпечення, про припинення його виплати (повністю або частково), розглядати підставу і правильність видачі та заповнення листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення.
Відповідно до пункту 3.1 Положення №13 комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, зокрема: приймає рішення про призначення або відмову в призначенні матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітності та пологах, на поховання) і передає його роботодавцю для проведення виплат, здійснення розрахунків тощо; приймає рішення про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково); перевіряє правильність видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення; здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення застрахованим особам.
Згідно з частиною першою статті 31 Закону №1105-XIV підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоров`я, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.
Отже, підставою для призначення комісією (уповноваженим) із соціального страхування підприємства допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.
Відповідно до  п.1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року № 455, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2001 року за № 1005/6196 (далі по тексту - Інструкція № 455 в редакції чинній на час спірних правовідносин), тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.
Згідно з п.п.1.3.1 п. 1.3 Інструкції №455 листок непрацездатності видається громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах.
Пунктом 1.4 Інструкції №455 встановлено, що право видачі листків непрацездатності надається: 1.4.1. лікуючим лікарям державних і комунальних закладів охорони здоров`я; 1.4.2. лікуючим лікарям стаціонарів протезно-ортопедичних установ системи Міністерства праці та соціальної політики України; 1.4.3. лікуючим лікарям туберкульозних санаторно-курортних закладів; 1.4.4. фельдшерам у місцевостях, де відсутній лікар, а також на плаваючих суднах. Список цих фельдшерів затверджується щороку органами охорони здоров`я; 1.4.5. лікуючим лікарям закладів охорони здоров`я незалежно від форми власності та лікарям, що провадять господарську діяльність з медичної практики як фізичні особи - підприємці.
Пунктами 1.6 та 1.7 Інструкції № 455 передбачено, що видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюється лікуючим лікарем (фельдшером) при пред`явленні паспорта чи іншого документа, який засвідчує особу непрацездатного, і не може бути платною послугою в закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності.
Видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності. На період проведення заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацією та ліквідацією її спалахів та епідемій в Україні, відкриття листків непрацездатності може здійснюватися лікарем, що надає первинну медичну допомогу на підставі звернення та опитування хворого за допомогою засобів телефонного зв`язку або інтернет-телефонії з обов`язковим відповідним записом у медичній карті амбулаторного хворого.
Відповідно до положень пунктів 1-3 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 листопада 2004 року № 532/274/136-ос/1406, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2004 року за № 1456/10055 (далі по тексту - Інструкція №532/274/136-ос/1406), листок непрацездатності (далі - ЛН) - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів. Лицьовий бік бланка ЛН заповнюється лікуючим лікарем або молодшим медичним працівником з медичною освітою. Зворотний бік бланка ЛН заповнюється за місцем роботи застрахованої особи. Заповнюється частина лицьового боку ЛН, що видається непрацездатному.
Насамперед заповнюється корінець ЛН. Підкреслюється слово "первинний" або "продовження", у разі продовження ЛН зазначається номер попереднього. Указуються: прізвище, ім`я та по батькові (повністю) непрацездатного та місце його роботи (назва підприємства, установи, організації), дата видачі ЛН (цифрою вказується число, після чого літерами - назва місяця, цифрою зазначається рік), прізвище лікаря, який видав ЛН, номер медичної карти амбулаторного чи стаціонарного хворого, підпис одержувача у графі "Підпис одержувача". Паспортна частина ЛН (прізвище непрацездатного, ім`я та по батькові, вік) заповнюється за даними документів, місце роботи - зі слів непрацездатного. Після заповнення корінець залишається в закладі охорони здоров`я.
Далі заповнюється частина лицьового боку ЛН, що видається непрацездатному. У графі "Звільнення від роботи" у першому стовпчику "З якого числа" дата видачі ЛН (число, місяць, рік) позначається арабськими цифрами; у другому стовпчику "До якого числа включно" дата продовження ЛН (число і місяць) позначається літерами; у четвертому стовпчику "Підпис та печатка лікаря" продовження або закриття ЛН підтверджується підписом та печаткою лікаря. У графі "Стати до роботи" вказують словами число і місяць, коли приступити до роботи; посаду, прізвище лікаря, що засвідчується його підписом та печаткою закладу охорони здоров`я "Для листків непрацездатності". У разі продовження тимчасової непрацездатності підкреслюється "Продовжує хворіти" та зазначається номер нового ЛН.
Отже, з аналізу наведених вище норм права вбачається, що  листок непрацездатності є підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, якщо він виданий лікарем, який наділений правом видачі листків непрацездатності (а саме: лікуючим лікарем закладу охорони здоров`я незалежно від форми власності або лікарем, що провадить господарську діяльність з медичної практики як фізична особа - підприємець); містить всі необхідні реквізити (прізвище лікаря, який видав ЛН, підпис та печатку лікаря, печатку закладу охорони здоров`я "Для листків непрацездатності" тощо). 
Відповідно до п. 32. Постанови кабінету міністрів України № 285 від 02.03.2016 р., суб`єкт господарювання забезпечує наявність щонайменше одного медичного працівника, зокрема з числа працюючих за сумісництвом, за кожною заявленою лікарською спеціальністю, спеціальністю молодших спеціалістів з медичною освітою та немедичних працівників, які працюють у системі охорони здоров`я.
Кількість посад медичних і немедичних працівників визначається керівником закладу охорони здоров`я та фізичною особою - підприємцем залежно від обсягу, нормативів надання медичної допомоги відповідного рівня та заявлених спеціальностей.
Відповідно до п. 34. Постанови кабінету міністрів України № 285 від 02.03.2016 р., фізична особа - підприємець має право приймати на роботу лікарів відповідно до заявленої спеціальності, а молодших спеціалістів з медичною освітою - залежно від профілю (спеціальності) за умови, що їх кваліфікаційний рівень відповідає єдиним кадровим вимогам, затвердженим МОЗ.
Фізичні особи - підприємці з числа молодших спеціалістів з медичною освітою провадять медичну практику самостійно або під керівництвом лікаря.
Відповідно до п. 35. Постанови кабінету міністрів України № 285 від 02.03.2016 р., фізична особа - підприємець, яка не має спеціальної освіти та не відповідає єдиним кваліфікаційним вимогам, затвердженим МОЗ, має право отримати ліцензію.
У такому разі фізична особа - підприємець зобов`язана укомплектувати штат медичними та немедичними працівниками відповідно до заявлених спеціальностей.
Як вбачається з матеріалів справи, на листах непрацездатності наявні печатки ФОП ОСОБА_1 з написом "Для листків непрацездатності".
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міністерства юстиції України ФОП ОСОБА_1 - зареєстровано. Видами діяльності ФОП ОСОБА_1 є: загальна медична практика (основний) - 86.2); діяльність лікарняних закладів (Квед -86.10); спеціалізована медична практика (Квед - 86.22); інша діяльність у сфері охорони здоров`я (Квед - 86.90), інші. ФО-П ОСОБА_1 має ліцензію Міністерства охорони здоров`я України на здійснення медичної практики.
Відповідно до Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №0000-6145-М000 та Договору №0000-6145-М000/20.01.2021 про внесення змін до договору №0000-6145-М000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій укладеного ФОП ОСОБА_1 та Національною службою здоров`я України, ФОП ОСОБА_1 має право на оформлення листів непрацездатності. Тобто, право на видачу листків непрацездатності надано ФОП ОСОБА_1 державою.
Відповідно до роз`яснень МОЗ України, для виписування листків непрацездатності лікарям-ФОП не потрібна державна акредитація. Лікар-ФОП, який отримав ліцензію МОЗ України на надання медичних послуг, є таким самим лікуючим лікарем, як і лікарі, які працюють у державних та недержавних закладах охорони здоров`я і відповідно мають ті самі права, в тому числі - виписувати листки непрацездатності. Лікарі-ФОП мають право на отримання бланків листків непрацездатності.
Відповідно до Наказу (Розпорядження) про прийняття на роботу №2-0000000004 від 10.03.2020 р., з 12.03.2020 р. у ФОП ОСОБА_1 в структурному підрозділі "Амбулаторія" на посаді «Лікар загальної практики-сімейний лікар", працює ОСОБА_4 . 
Відповідно до Наказу (Розпорядження) про прийняття на роботу № 6-0000000008 від 06.10.2020 р., з 07.10.2020 р. у ФОП ОСОБА_1 в структурному підрозділі "Амбулаторія" на посаді "Лікар загальної практики-сімейний лікар", працює ОСОБА_5 . 
Лист непрацездатності ОСОБА_2 (ЛН АДЯ 320617 від 23.09.2020 р.) підписаний лікарем ОСОБА_4 , яка працює у ФОП ОСОБА_1 . 
Лист непрацездатності ОСОБА_3 (ЛН АЛД 280458 від 24.11.2020 р.) підписаний лікарем ОСОБА_5 , яка працює у ФОП ОСОБА_1 .
Зі змісту наявного в матеріалах справи  листка непрацездатності (первинний) серії АДЯ №320617, виданого 23 вересня 2020 року ОСОБА_6 , вбачається, що у графі "Назва і місцезнаходження закладу охорони здоров`я" зазначено "ФОП ОСОБА_1 " АДРЕСА_1 ", у графі "Печатка закладу охорони здоров`я" міститься відтиск печатки із текстом " ФОП ОСОБА_1 " / ідентифікаційний номер НОМЕР_1 / для листків непрацездатності", у графі "Звільнення від роботи / посада і прізвище лікаря / підпис і печатка лікаря" зазначено "лікар Онікій" та міститься підпис і відтиск печатки лікаря " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", у графі "Стати до роботи / посада і прізвище лікаря / підпис лікаря" зазначено " лікар Онікій " та міститься відповідний підпис, у графі "Стати до роботи / печатка закладу охорони здоров`я" міститься відтиск печатки із текстом " ФОП ОСОБА_1 " / ідентифікаційний номер НОМЕР_1 / для листків непрацездатності".
Також, зі змісту наявного в матеріалах справи  листка непрацездатності (первинний) серії АЛД №280458, виданого 24.11.2020 р ОСОБА_3 , вбачається, що у графі "Назва і місцезнаходження закладу охорони здоров`я" зазначено "ФОП ОСОБА_1 " АДРЕСА_1 ", у графі "Печатка закладу охорони здоров`я" міститься відтиск печатки із текстом " ФОП ОСОБА_1 " / ідентифікаційний номер НОМЕР_1 / для листків непрацездатності", у графі "Звільнення від роботи / посада і прізвище лікаря / підпис і печатка лікаря" зазначено "сім.лікар Книш " та міститься підпис і відтиск печатки лікаря " Книш ", у графі "Стати до роботи / посада і прізвище лікаря / підпис лікаря" зазначено " сім. лікар Книш " та міститься відповідний підпис, у графі "Стати до роботи / печатка закладу охорони здоров`я" міститься відтиск печатки із текстом " ФОП ОСОБА_1 " / ідентифікаційний номер НОМЕР_1 / для листків непрацездатності".
Надаючи правову оцінку доводам скаржника про те, що судом першої інстанції було неправильно застосовані норми Інструкції №455, Інструкції №532 у взаємозв`язку із ст. 31 Закону №1105-XIV, внаслідок чого зроблені необґрунтовані висновки про відсутність порушень порядку використання коштів Фонду під час оплати позивачем листків непрацездатності АДЯ № 320617 та АЛД №280458, зазначаючи про те, що залучені до матеріалів справи копії листків непрацездатності беззаперечно свідчать, що записи про дати їх видачі, дати продовження, про дати, з якої хворі мали стати до роботи засвідчені підписами і печатками лікарів Онікій та Книш, посилаючись на те, що останні, які в даному випадку не є лікарями закладу охорони здоров`я і не здійснюють на підставі ліцензії господарську діяльність з медичної практики, а є найманими працівниками ФОП ОСОБА_1 , видали зазначені листки непрацездатності працівникам позивача, колегія суддів зазначає наступне. 
Так, обґрунтованими є доводи скаржника про те, що право видавати листки непрацездатності мають виключно лікарі, що працюють у закладах охорони здоров`я зі статусом юридичної особи, а також фізичні особи зі статусом підприємця, які провадять господарську діяльність з медичної практики. Лікарі, що працюють за трудовими договорами у таких фізичних осіб-підприємців, правом видачі листків непрацездатності не наділені. 
Дійсно, як вбачається з наявних в матеріалах справи листків непрацездатності (первинний) серії АДЯ № 320617 та АЛД №280458, що певні дії в цих листках були відображені лікарями Онікій та Книш, проте це лише вказує на певні порушення особами, що видали такі листки непрацездатності, однак це жодним чином не свідчить про те, що вказані листки непрацездатності були видані не у встановленому порядку (листок непрацездатності, виданий не лікуючим лікарем закладу охорони здоров`я, незалежно від форми власності та не лікарем, що провадить господарську діяльність з медичної практики, як фізична особа підприємець) на що посилається відповідач в Акті документальної перевірки дотримання порядку використання страхувальником страхових коштів Фонду соціального страхування України №7 від 05.02.2021 року, оскільки ці листки непрацездатності видані від імені ФОП ОСОБА_1 та на них містяться відтиски печатки та підписи. 
Зазначене вище, в своїй сукупності, не дає підстав для висновку про те, що позивачем було неправомірно витрачено суму страхових коштів у розмірі  895,75 грн.
Нормами п. 8.1. Інструкції № 455 передбачено, що контроль за виконанням цієї    Інструкції закладами охорони здоров`я усіх відомств здійснюють у межах своєї компетенції Міністерство охорони здоров`я України, Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, профспілки та їх об`єднання.
При цьому, за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян не передбачено відповідальності пацієнтів, оскільки відповідальними особами за таке заповнення визначено саме лікарів (п. 8.3 Інструкції № 455).
За відсутності відповідальності пацієнта стосовно правильності заповнення листків непрацездатності, а також враховуючи, що сам факт настання страхових випадків по досліджуваним листкам непрацездатності не ставиться під сумнів органом Фонду, підстав для повернення коштів Фонду, які були виплачені відповідно до вказаних листків непрацездатності не вбачається.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.06.2020 року у справі № 802/2184/16-а.
Відповідно з огляду на наведені  висновки,  доводи скаржника про те, що позивачем було допущено порушення вимог п.1 ч.2 ст.15, ч.3 ст.30, ч.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 року №1105-ХІV та  неправомірно витрачено суму страхових коштів - 895,75 грн.  є помилковими. 
Також, доводи скаржника про те, що позивача притягнуто до відповідальності не за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, а за порушення порядку використання страхових коштів, що були виплачені за листками непрацездатності, які видані з порушенням встановлених правил, обов`язок перевірки яких покладено на страхувальників (роботодавців), колегія суддів відхиляє, оскільки, як вже було зазначено вище  не встановлено факту того, що позивачем неправомірно витрачено вказану вище суму страхових коштів. 
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області від 16.02.2021 №56 в частині повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині застосування відповідальності по поверненню суми страхових коштів у розмірі 895,75 грн та сплати штрафу у розмірі 447,88 грн.  є  протиправним та таким, що скасуванню, а тому приходить до висновку про те, що апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції  без змін. 
          Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
          Частиною 1 ст.9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
          Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
          Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
          Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні суду.
Щодо доводів апеляційної скарги з посиланням на те , що судом першої інстанції не було розглянуто клопотання відповідача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову , на стороні позивача та не прийнято ніякого процесуального документу стосовно даного питання , колегія суддів вважає помилковим , оскільки судом першої інстанції в судовому засіданні 22.04.2021 року розглянуто таке клопотання відповідача та залишено без розгляду , про що прийнято протокольну ухвалу відображену в протоколі судового засідання від 22.04.2021 (а.с.82). 
Стосовно стягнення з відповідача витрат на правову допомогу колегія суддів зазначає , що апелянт вважає таке стягнення безпідставним у зв`язку з незгодою з самим рішенням суду першої інстанції про задоволення позову , доводів щодо незгоди із розміром стягнених витрат на правову допомогу тощо апеляційна скарга не містить .
Таким чином, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Оскільки, відповідно до п.6 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і дана справа відноситься до справ незначної складності, а також враховуючи те, що судом першої інстанції було розглянуто справу у порядку спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 по справі № 440/1951/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.  

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Н.С. Бартош    А.М. Григоров   	
Повний текст постанови складено  22.11.2021 року