П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 540/1088/21	

Категорія: 105000000          Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.
          Місце ухвалення: м. Херсон
          Дата складання повного тексту: 02.04.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2021 року Головне управління Пенсійного фонду (далі – ГУПФ) України в Херсонській області звернулося до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) (далі – УЗПВР у Херсонській області ПМУМЮ України) про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області ПМУМЮ України (м. Одеса) Пхіденка О.С. від 09 березня 2021 року по виконавчому провадженню №61757721 про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що штраф застосовано за невиконання вимог виконавчого листа №540/2814/19, виданого 25 березня 2020 року Херсонським окружним адміністративним судом, про зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77% суми грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум. В той же час ГУПФ України в Херсонській області виконало рішення у справі №540/2814/19 у добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження, про що було повідомлено відповідача листом про фактичне виконання постанови про відкриття виконавчого провадження. 
Крім того, ГУПФ України в Херсонській області зазначало, що відповідачем не перевірено виконання рішення суду у повній мірі, що зумовило передчасне винесення постанови про накладення штрафу. На виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , при цьому, виплата перерахованого розміру пенсії, за період з 01 січня 2018 року по 23 березня 2020 року у сумі 17 194,63 грн. буде забезпечено після виділення коштів для виплати Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень. 
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що позивачем не надано жодних підтверджуючих документів щодо вжиття заходів, спрямованих на виплату розрахованої суми. 18 лютого 2021 року на адресу відповідача надійшла аналогічна заява. Вважає, що рішення суду в повному обсязі не виконано, станом на 09 березня 2021 року. ГУПФ України в Херсонській області має заборгованість перед стягувачем в розмірі 17 194,63 грн., а тому державним виконавцем правомірно винесено постанову про накладення штрафу в сумі 5 100 грн. 
Крім того, відповідач зазначив, що відсутність у видатковій частині бюджету Пенсійного фонду України коштів на проведення виплат не є тією підставою, яка свідчить про поважність невиконання позивачем рішення суду.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року позовну заяву ГУПФ України в Херсонській області до УЗПВР у Херсонській області ПМУМЮ України (м. Одеса) про скасування постанови про накладення штрафу задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Херсонській області ПМУМЮ України (м. Одеса) Пхіденка О.С. від 09 березня 2021 року по виконавчому провадженню №61757721 про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн. 
В апеляційній скарзі УЗПВР у Херсонській області ПМУМЮ України (м. Одеса) ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Доводи апеляційної скарги:
-          боржником не виконано вимоги виконавчого документа, а саме: не здійснено виплату перерахованого розміру пенсії, визначеного на виконання рішення суду за період з 01 січня 2018 року по 23 березня 2020 року у сумі 17 194,63 грн. ОСОБА_1 , 09 березня 2021 року винесено постанову про накладення штрафу в сумі 5 100 грн. відповідно до вимог ст.ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" за не виконання вимог виконавчого документа;
-          позиція ГУПФ України в Херсонській області про відсутність у видатковій частині бюджету Пенсійного Фонду України коштів на проведення виплат, а їх здійснення є порушенням чинного бюджетного законодавства, вважаємо, що зазначені доводи суперечать практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні в справі "Кечко проти України", "Ромашов проти України" згідно яких реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними. Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Отже, відсутність належного бюджетного фінансування не може бути підставою для відмови у виплаті пенсії ОСОБА_1 . Таким чином, вищезазначена обставина не є тою підставою, яка свідчить про поважність невиконання позивачем рішення про зобов`язання ГУПФ України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01 січня 2018 року по 23 березня 2020 року.
У відзиві ГУПФ України в Херсонській області на апеляційну скаргу вказується, щопозивач діяв у межах свої повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги УЗПВР у Херсонській області ПМУМЮ України (м. Одеса), перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року по справі №540/2814/19 визнано протиправними дії ГУПФ України в Херсонській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 77% до 70% сум грошового забезпечення, вказаного у довідці від 10 квітня 2018 року №N/А-2102001608, виданої УСБУ в Херсонській області; зобов`язано ГУПФ України в Херсонській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб" (далі – Закон №2262-ХІІ), виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77% суми грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року з урахуванням раніше виплачених сум. 
25 березня 2020 року Херсонським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №540/2814/19.
08 квітня 2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Херсонській області ПМУМЮ України (м. Одеса) Пхіденком О.С. відкрито виконавче провадження №61757721 з виконання  виконавчого листа №540/2814/19, виданого Херсонським окружним адміністративним судом 25 березня 2020 року, про зобов`язання ГУПФ України в Херсонській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 63 Закону №2262-ХІІ, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77% суми грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року з урахуванням раніше виплачених сум. 
Відповідно до п.2 постанови про відкриття виконавчого провадження №61757721 від 08 квітня 2020 року боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Дану постанову супровідним листом від 08 квітня 2020 року №11469/4 направлено ГУПФ України в Херсонській області та отримано позивачем 17 квітня 2020 року. 
23 квітня 2020 року за вих. №2100-0801-7/14688 ГУПФ України в Херсонській області направило до Відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Херсонській області ПМУМЮ України (м. Одеса) заяву про закінчення виконавчого провадження, в якій зазначило, що ГУПФ України в Херсонській області на виконання  рішення Херсонського окружного адміністративного суду по справі №540/2814/19 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 із розрахунку 77% грошового забезпечення за відповідною посадою, починаючи з 01 січня 2018 року, розмір якої після перерахунку склав: з 01 січня 2018 року – 8 348,68 грн., з 01 січня 2019 року – 9 504,67 грн., з 01 січня 2020 року – 10 660,65 грн. Різницю в пенсії по перерахунку загальною сумою 250,10 грн. за період з 24 березня 2020 року по 31 березня 2020 року виплачено в квітні 2020 року. Виплату перерахованого розміру пенсії, визначеного на виконання судового рішення за період з 01 січня 2018 року по 23 березня 2020 року у сумі 17 194,63 грн. буде забезпечено після виділення коштів для виплати Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів Головному управлінню.
Постановою начальника відділу про результати перевірки виконавчого провадження від 01 лютого 2021 року скасовано постанову державного виконавця від 19 жовтня 2020 року про закінчення виконавчого провадження.
04 лютого 2021 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Херсонській області ПМУМЮ України (м. Одеса) Пхіденком О.С. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.
15 лютого 2021 року ГУПФ України в Херсонській області направлено відповідачу заяву про закінчення виконавчого провадження, в якій зазначило, що ГУПФ України в Херсонській області на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду по справі №540/2814/19 в березні 2020 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 із розрахунку 77% грошового забезпечення за відповідною посадою, починаючи з 01 січня 2018 року, розмір якої після перерахунку склав: з 01 січня 2018 року – 8 348,68 грн., з 01 січня 2019 року – 9 504,67 грн., з 01 січня 2020 року – 10 660,65 грн. Виплата пенсії в перерахованому розмірі здійснюється з 24 березня 2020 року. Сума доплати по перерахунку пенсії за період з 01 січня 2018 року по 23 березня 2020 року становить 17 194,63 грн. та буде виплачена після надходження коштів з Державного бюджету в порядку загальної черговості.
09 березня 2021 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Херсонській області ПМУМЮ України (м. Одеса) Пхіденком О.С. винесено постанову про накладення штрафу, відповідно до якої за невиконання вимоги виконавчого документа, а саме: не здійснення виплати стягувачу перерахованого розміру пенсії, визначеного на виконання рішення суду за період з 01 січня 2018 року по 23 березня 2020 року у сумі 17 194,63 грн., накладено на боржника – ГУПФ України в Херсонській області штраф на користь держави у розмірі 5 100 грн.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем вчинено всі необхідні дії для виконання рішення суду. Орган Пенсійного фонду України у порядку та у спосіб, які встановлені чинним законодавством України, виконав всі необхідні дії для повного виконання вказаного рішення суду. Незважаючи на це, рішення суду не було виконано у повному обсязі з причин, що не залежали від волевиявлення та дій позивача, та були обумовлені залученням до його виконання інших суб`єктів та процедур.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що відсутність безпосередньої виплати з державного бюджету коштів пенсіонеру не свідчить про очевидну винну в заявлених спірних правовідносинах бездіяльність позивача, як боржника, позаяк конкретні строки для такої виплати виконавчим документом не визначені. Отже, для вказаних правовідносин застосування штрафу не виконує спонукаючої, стимулюючої функції для боржника.
Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що приймаючи спірне рішення відповідач не обґрунтовано не врахував докази вжиття позивачем всіх заходів у межах своїх повноважень для повного виконання рішення суду та необхідність виконання позивачем вимог Постанови Кабінету Міністрів України "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" від 22 серпня 2018 року №649 (далі – Постанова №649).
Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 16 ч.3 ст. 18 цього ж Закону передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", за змістом ч.ч.1-3 якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.
Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника – фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб – 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника – юридичну особу – 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (ч.1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження").
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч.2 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження").
Законодавство встановлює відповідальність боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання за невиконання рішення, а саме: накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Водночас для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає установлення невиконання судового рішення без поважних причин.
У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Тобто, невиконання боржником рішення суду без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №360/3573/20.
Так, як вбачається з матеріалів справи, 23 квітня 2020 року до відділу надійшла заява від ГУПФ України в Херсонській області про закінчення виконавчого провадження ВП №61757721 на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавчу провадження".
В заяві зазначено, що ГУПФ України в Херсонській області на виконання рішення суду здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 у розмірі 77% грошового забезпечення. Розмір пенсії після перерахунку склав: з 01 січня 2018 року – 8 348,68 грн., з 01 січня 2019 року – 9 504.67 грн., з 01 січня 2020 року – 10 660,65 грн. Виплата пенсії в перерахованому розмірі здійснюється з вересня 2020 року. Різницю пенсії по перерахунку загальною сумою 250,10 грн. за період з 24 березня 2020 року по 31 березня 2020 року виплачено у квітні 2020 року. Сума доплати по перерахунку пенсії за період з 01 січня 2018 по 23 березня 2020 року становить 17 194,63 грн.
Колегія суддів констатує, що рішення Херсонського окружного адміністративного суду по справі №540/2814/19 в частині виплати перерахованої пенсії виконане не було, що дозволяло державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте, слід зазначити, що у межах розгляду даного спору необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин - наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин.
Апеляційний суд наголошує на тому, що ані до органу виконавчої служби, ані до суду позивачем не було надано жодних доказів, які б свідчили про вжиття органом Пенсійного Фонду будь-яких заходів, направлених на виконати рішення Херсонського окружного адміністративного суду у справі №540/2814/19 в частині виплати пенсії ОСОБА_1 .
Зокрема, посилаючись на те, що виплата заборгованості пенсійних коштів за рішенням суду буде проведена по надходженню коштів з Державного бюджету в порядку загальної черговості, апелянт не надає до суду жодних доказів того, що справу №540/2814/19 було включено до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.
Крім того, колегія суддів зауважує, що п.п.1, 2 Постанови №649 вже втратили чинність на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року у справі №640/5248/19.
Отже, судом першої інстанції помилково застосовано правові норми, які втратили чинність на дату прийняття оскаржуваного рішення.
Крім того, посилаючи на відсутність відповідного фінансового забезпечення, пенсійний орган жодних доказів вказаних обставин, зокрема що у позивача відсутнє відповідне фінансове забезпечення, відсутні кошти, виділені бюджетом та спрямовані на виконання рішення суду, а також чи вживав він заходів, спрямованих на реальне виконання судового рішення, до суду не надав.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що постанова від 09 березня 2021 року про накладення штрафу на ГУПФ України в Херсонській області за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні №61757721 є законною та обґрунтованою, а тому скасуванню не підлягає.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10 вересня 2019 року у справі №0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року у справі №686/22631/17
Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи колегія суддів, керуючись п.3 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог ГУПФ України в Херсонській області.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Враховуючи, що рішення суду приймається на користь суб`єкта владних повноважень, підстави для розподілу судових витрат, відповідно до ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.3 ч.1 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) задовольнити. 
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Херсонській області у задоволенні позовних вимог до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про скасування постанови про накладення штрафу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 27 жовтня 2021 року.

Головуючий: 	 	Бітов А.І.	
Суддя:  Суддя:	    	Ступакова І.Г.    Лук`янчук О.В.