25.11.21
22-ц/812/1846/21
                             
МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
Справа № 481/174/20 Провадження № 22-ц/812/1846/21 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах : 
головуючого - Темнікової В.І.,
суддів - Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В., 
із секретарем судового засідання - Біляєвою В.М.,
за участі ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 07 червня 2021 року, постановлену під головуванням судді Ціпивко І.І., в приміщенні того ж суду, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», боржник ОСОБА_1 , про заміну сторони позивача його правонаступником та видачу виконавчого листа у справі,- 
В С Т А Н О В И В :
01 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» звернулось до суду із заявою, в якій просить замінити у справі № 481/174/20 сторону позивача з АТ «ЮНЕКС БАНК» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» та видати виконавчий лист на заочне рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 15.06.2020 року у справі № 481/174/20 за позовом Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заява обґрунтована тим, що заочним рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 15.06.2020 по справі № 481/174/20 за позовом АТ «ЮНЕКС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0.001.115.0518.ФО_К від 21.05.2018, позовні вимоги задоволено повністю.
28 березня 2021 року на електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту № 1, до складу якого входять: Права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було - Акціонерне товариство «ЮНЕКС БАНК».
Переможцем електронного аукціону є ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», що підтверджується Протоколом електронного аукціону № ИА-Р8-2021-03-19-000106-1 від 28.03.2021р.
31.03.2021р. між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» (Фактор) укладено Договір факторингу № 31/03-2021.
Відповідно до умов даного Договору ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «ЮНЕКС БАНК» в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0.001.115.0518.ФО К від 21.05.2018р.
Факт набуття прав вимоги ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021.
Таким чином, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржника - ОСОБА_1 за кредитним договором № 0.001.115.0518.ФО К від 21.05.2018р.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії (на що звернула свою увагу колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у своїй Постанові від 23 січня 2018 року, справа № 759/11907/15-ц.
Посилаючись на викладене, а також на положення ст. 129-1 Конституції України, статей 11, 512, 514, 516 ЦК України, ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122-цс13, ст. ст. 55,442 ЦПК України ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» просило задовольнити заяву про заміну сторони позивача у справі.
Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 07 червня 2021 року заяву задоволено. Замінено сторону Акціонерне товариство «ЮНЕКС БАНК» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА ФІНАНС» у справі № 481/174/20 за позовом Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 07 червня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені заміни сторони виконавчого провадження.
В апеляційній скарзі зазначає, що була позбавлена можливості приймати участь в судову засіданні, в якому ухвалено заочне рішення на користь АТ "ЮНЕКС БАНК» за кредитним договором за №0.001.115.0518.ФО_К від 21.05.2018 року про стягнення з неї заборгованості у розмірі 38487,94 грн, у тому числі: суми заборгованості за кредитом в розмірі 21606, 18 грн; суми заборгованості за процентами та комісіями в розмірі 16881, 76 грн та судового збору у розмірі 2102 грн. 
Проте, вказана сума стягується за ухвалою Новобузького районного Миколаївської області від 07 червня 2021 року не на користь стягувача АТ "ЮНЕКС БАНК", а на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОМЕГА ФІНАНС". При цьому, приймаючи ухвалу від 07 червня 2021 року про заміну сторони виконавчого провадження, суд не дослідив та не дав правової оцінки про злиття, приєднання, поділ, перетворення або ліквідацію, спадкування кредитора АТ "ЮНЕКС БАНК", а також не дотримався вимог ст. 22 Закону України "Про захист персональних даних" з контролю за додержанням законодавства про захист персональних даних, та ухвалив рішення не залучивши її до провадження.
Згідно п. 6 ст. 6 Закону України "Про захист персональних даних" не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Ч. 1 ст. 10 Закону України "Про захист персональних даних" передбачено, що використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб`єктам відносин, пов`язаних із персональними даними, що здійснюються за згодою суб`єкта персональних даних чи відповідно до закону.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 зазначає, що позивач АТ «ЮНЕКС БАНК», якому вона довірила володіти своїми персональними даними не звертався до неї за дозволом для використання її персональних даних ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», останній не звертався до неї як того передбачає ч. 3 ст. 16 Закону України "Про захист персональних даних" на отримання та користування її персональними даними.
Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про захист персональних даних» особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, є невід`ємними і непорушними. Суб`єкт персональних даних має право пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних, а згідно п. 11 ч. 2 ст. 8 вказаного Закону відкликати згоду на обробку персональних даних.
Враховуючи викладене, просила задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 07 червня 2021 року.
Від ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що ухвала Новобузького районного суду м. Миколаєва від 07.06.2021 у справі № 481/714/20 є законною, обґрунтованою та ухваленою судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. При ухваленні зазначеного рішення судом повно та всебічно з`ясовані всі обставини справи, які відображені в тексті описової частини ухвали.
Посилаючись на обставини, викладені в заяві про заміну сторони позивача його правонаступником, а також на те, що на момент передачі прав грошової вимоги вже було прийнято рішення, яке набрало законної сили, відповідно до ст. 442 ЦПК України та ст. 512, 514 ЦК України ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» 28.05.2021 звернулося до суду із заявою про заміну сторони позивача його правонаступником та видачу виконавчого листа у справі № 481/174/20.
Копію вказаної заяви також було направлено ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням з описом про вручення за № 05 003 920 101 33 та отримано нею особисто - 09.06.2021, що підтверджується підписом в корінці рекомендованого повідомлення про вручення № 05 003 920 101 33.
Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 07.06.2021 заяву ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» задоволено, замінено сторону АТ «ЮНЕКС БАНК» його правонаступником ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС».
ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», отримавши виконавчий лист у справі № 481/174/20, звернулося до Новобузького відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про примусове виконання рішення від 13.07.2021.
Постановою від 23.07.2021 головного державного виконавця Новобузького відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Станкевича В.О. відкрито виконавче провадження ВП №66185503.
Також зазначає, що апелянт посилається на ст. 328 ЦПК України, відповідно до якої визначено права держателя цінного папера на пред`явника або векселя щодо відшкодування збитків. Тоді, як при розгляді заяви про заміну сторони правонаступником від 28.05.2021 та постановлення ухвали про заміну сторони його правонаступником суд першої інстанції керувався саме ст. 512, 514 ЦК України та ст. 442 ЦПК України. Відтак, твердження апелянта, що ухвала Новобузького районного суду Миколаївської області від 07.06.2021 не відповідає вимогам ст. 328 ЦПК України є хибними.
Посилається на те, що згідно змісту тексту заочного рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 15.06.2021р., відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив до суду не надала. Отже, апелянт була належним чином повідомлена про розгляд справи і розуміла про наслідки, які вже настали за результатом прийняття заочного рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 15.06.2020 у справі 481/174/20.
Також, апелянт стверджує, що за виконавчим написом приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу м. Києва Газматової А.А. з неї було стягнено кошти у розмірі - 16 881 грн. 76 коп., проте на підтвердження своїх слів не надає жодних доказів.
Факт вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису про стягнення заборгованості не є підставою припинення грошового зобов`язання боржника та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги шляхом стягнення заборгованості на підставі рішення суду.
Виконавчий напис було вчинено раніше (14.08.2019р.) ніж прийнято заочного рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 15.06.2020, доказів звернення стягнення зазначеної суми апелянтом не було надано до суду першої інстанції. Крім того, апелянт не скористався своїм процесуальним правом на подання апеляційної скарги на заочне рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 15.06.2020 у справі 481/174/20, що свідчить про законність та обґрунтованість ухваленого заочного рішення у зазначеній справі.
Також ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» зазначає, що відповідно до п. 5.12 Кредитного договору № 0.001.115.05.18.ФОК від 21.05.2018 визначено, що позичальник надає Банку право без укладення будь-якого договору про внесення змін та доповнень до цього Договору та без будь-якого додаткового погодження передавати права та обов`язки за цим Договором третім особам (відступлення права вимоги), у тому числі шляхом передачі банком прав за цим Договором у забезпечення визнання власних зобов`язань перед третіми особами, шляхом відступлення Банком права вимоги за цим Договором третім особам та відповідно надавати третім особам інформацію щодо здійснення операцій між банком та Позичальником за цим Договором, а також інші відомості, які пов`язані з укладенням цього Договору та є необхідними для реалізації Банком зазначеного.
Пунктом 5.13 цього ж Договору позичальник надав право Банку на передачу персональних даних третім особам відповідно до зазначених цілей.
Отже, з укладенням кредитного договору № 0.001.115.05.18.ФОК від 21.05.2018 ОСОБА_1 , як позичальник у цьому договорі офіційно надала АТ «ЮНЕКС БАНК» згоду на передачу своїх персональних даних третім особам.
Відтак, персональні дані ОСОБА_1 було передано ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», оскільки останній є новим Кредитором відповідно до укладеного Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021.
Враховуючи викладене, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 07 червня 2021 року без змін.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, надавши пояснення аналогічні змісту апеляційної скарги.
Інші учасники процесу до судового засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», суд виходив із того, що заочним рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 15.06.2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь на користь АТ «Юнекс Банк» заборгованість за кредитним договором № 0.001.115.0518.ФО_К від 21.05.2018 року в розмірі 38487,94 грн., у тому числі: суму заборгованості за кредитом в розмірі 21606,18 грн.; суму заборгованості за процентами та комісіями в розмірі 16881,76 грн. та судовий збір в розмірі 2102 грн.
31.03.2021 між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 31/03-2021, відповідно до якого АТ «ЮНЕКС БАНК» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», а останнє набуло право вимоги до позичальників за договорами кредиту, в тому числі і за договором кредиту № 0.001.115.0518.ФО_К від 21.05.2018 року, укладеного між АТ «ЮНЕКС БАНК» та боржником. 
З додатка № 1 до договору № 31/03-2021 від 31.03.2021 року про відступлення прав вимоги вбачається, що згідно з реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, в ньому зазначено також договір № 0.001.115.0518.ФО_К від 21.05.2018 року, позичальником/боржником вказана ОСОБА_1 . 
Згідно з умовами пунктів 2.1, 2.2 договору про відступлення прав вимоги № 31/03-2021 від 31.03.2021 в порядку та на умовах, визначених цим договором, Фактор зобов`язується за плату передати Клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення вимоги. Права грошової вимоги вважаються відступленими Фактору в день підписання Акту прийому-передачі прав вимоги за умови отримання фінансування. З дати відступлення прав вимоги Клієнт перестає бути стороною за укладеними кредитними договорами у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимог, а Фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними договорами, у розмірі зазначеному в реєстрі прав вимог та набуває відповідних прав за ними.
Відповідно до протоколу електронного аукціону № UA-PS-2021-03-19-000106-1 від 30.03.2021 сума, яку необхідно сплатити ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» на АТ «ЮНЕКС БАНК», складає 4850000,00 грн.
Відповідно до платіжного доручення № 63 від 31.03.2021 ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» сплатило АТ «ЮНЕКС БАНК» 4850000,00 грн згідно з протоколом електронного аукціону № UA-EA-2018-01-31-000398-a.
Таким чином, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» здійснено в повному обсязі оплату коштів згідно з умовами договору про відступлення прав вимоги від 31.03.2021 № 31/03-2021, що дає підстави для обґрунтованого висновку про перехід права вимоги від АТ «ЮНЕКС БАНК» до ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС». 
Проаналізувавши зазначені обставини, а також положення п.9 ст. 129, ст. 129-1 Конституції України ст. ст. 11, 512, 515 ЦК України, ст. ст. 18, 442 ЦПК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» , суд дійшов висновку, що передання АТ «ЮНЕКС БАНК» як кредитором своїх прав ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» за договором про відступлення прав вимоги № 31/03-2021 від 31.03.2021 року є правонаступництвом, і правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони стягувача її правонаступником, що може відбуватися на будь-якій стадії процесу, а не лише у відкритому виконавчому провадженні або у виконавчому листі (до відкриття такого виконавчого провадження), оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Відтак заява ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» про заміну стягувача його правонаступником підлягає задоволенню.
Проте до такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального закону, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Згідно ч.3 ст.442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.  Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Відповідно до ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Відповідно до частин шостої, сьомої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Юридичним особам та фізичним особам-підприємцям у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Якщо особа не проживає за адресою, повідомленою суду, судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи (ч.6 ст.130 ЦПК України). У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка відповідно до ст. 131 ЦПК України надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відтак, під час розгляду справи у суді першої інстанції належним доказом вручення судової повістки, відправленої поштою особі, яка не має офіційної електронної адреси, було, зокрема, повідомлення про вручення рекомендованого листа
Перевіряючи дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні дані про належне повідомлення ОСОБА_1 про час і місце розгляду заяви ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» про заміну сторони у справі правонаступником, а наявна довідка про направлення їй SMS повідомлення на телефон ( а.с. 90), не містить підпису відповідальної особи. Не містить підпису ОСОБА_1 також заявка на отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS повідомлення (а. с. 84).
Отже, судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 знати про час і місце судових засідань ( ст. 8 ЦПК України), що є порушенням права на доступ до правосуддя та порушенням ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Віктор Назаренко проти України» від 03 жовтня 2017 року та у справі «Лазаренко та інші проти України» від 27 червня 2017 року).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що вона не була залучена до участі у справі, а в судовому засіданні нею та її представником було конкретизовано, що вона не була викликана в судове засідання.
Не повідомлення про час і місце розгляду справи само по собі є поважною причиною для неявки до суду, а тому ОСОБА_1 не змогла реалізувати своє право на захист своїх інтересів в суді.
         В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч.1ст.8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується  верховенством права (ч.1 ст. 129 Конституції України). Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права, а судді - керуючись відповідним принципом (ч.1 ст.6, ч. 1 та 2 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).
Згідно з п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
Відповідно до ч.1 ст. 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.
Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.  Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.  Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Ухвалою суду від 07 червня 2021 року у цій справі порушені принципи рівності учасників цивільного процесу та змагальності сторін, які є складовими права на справедливий суд як частини верховенства права. Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо БегеерБ.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).
Суд першої інстанції, не повідомивши ОСОБА_1 належним чином про час і місце розгляду справи, фактично позбавив її права на захист своїх інтересів в суді. Внаслідок цього суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.
Згідно ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, зокрема, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 07.06.2021р. підлягає обов`язковому скасуванню з ухваленням нового судового рішення.
Приймаючи рішення у справі колегія суддів виходить з наступного.
Пунктом 9 ч.2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Відповідно до  ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.  Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Зазначені конституційні положення знайшли своє відображення у п. 7 ч. 3 ст. 2 та ст. 18 ЦПК України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.
Порядок виконання судових рішень визначений Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Питання процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення регламентовані ст. 442 ЦПК України.
         Згідно ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.  Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
 Варто зазначити, що ст. 55 ЦПК України вміщена до розділу І «Загальні положення» глави 4 «Учасники судового процесу» цього Кодексу, якими регламентуються загальні засади відносно кола учасників, сторін, третіх осіб судового провадження, осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, їх прав та обов`язків тощо. Натомість ст. 442 ЦПК України розташована в розділі V1 «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)», що присвячений врегулюванню відносин, пов`язаних з примусовим виконанням судових рішень. Звідси нормативні приписи ст. 55 ЦПК України слід вважати загальними по відношенню до приписів, закріплених ст. 442 ЦПК України.
Крім того, вирішувати питання про заміну сторони виконавчого провадження слід з урахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження». 
Відповідно до ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до пункту 13 розділу 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція), правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.
 З аналізу наведеного нормативного регулювання можна зробити висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.
 На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому ст. 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених ст. 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи ст. 442 ЦПК України, що містять процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями ст. 55 ЦПК України. 
Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі ст. 55 ЦПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у ч.5 ст. 442 ЦПК України. 
 Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17. 
Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 червня 2020 року позовні вимоги Акціонерного товариств «Юнекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені та стягнуто ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариств «Юнекс Банк» заборгованість за кредитним договором № 0.001.115.0518.ФО_К від 21.05.2018 року в розмірі 38487,94 грн., у тому числі: суму заборгованості за кредитом в розмірі 21606,18 грн.; суму заборгованості за процентами та комісіями в розмірі 16881,76 грн. та судовий збір в розмірі 2102 грн.
Дане заочне рішення не оскаржене ОСОБА_1 в установленому законом порядку, набрало законної сили, а тому не є предметом оскарження та перегляду у даній справі за заявою ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» про заміну сторони у справі правонаступником.
За такого доводи апеляційної скарги, що судом під час ухвалення заочного рішення не було врахована сума погашення, яка була визначена на підставі виконавчого напису, вчиненого 14 серпня 2019р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою А.А., зареєстрованого в реєстрі за №1995, який рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 13 квітня 2020р. визнано таким, що не підлягає виконанню не має вирішального значення при прийнятті рішення за вимогами ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», які є предметом розгляду у даній справі.
Крім того, ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів того, що за виконавчим написом, вчиненим 14 серпня 2019р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою А.А. та зареєстрованим в реєстрі за №1995, взагалі здійснювалися нею будь-які виплати.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. від 20.08. 2020р. виконавче провадження за виконавчим написом завершено у зв`язку з надходженням ухвали Новобузького районного суду Миколаївської області від 13 квітня 2020р. № 481/54/20 про визнання виконавчого напису від 14.08.2019р. таким, що не підлягає виконанню.
Даних про те, що на час звернення до суду ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» з заявою 01.06.2021р. було наявне відкрите виконавче провадження за виконавчим листом, виданим на підставі заочного рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 червня 2020 року, матеріали справи не містять. 
Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
       Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
        Згідно з частиною першою статті 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.
Частиною 1 ст. 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче продовження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Системний аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України, ст. 512, 514 ЦК України, свідчить про те, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку із такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі і право бути стороною виконавчого провадження. За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження (стягувача) є обґрунтованим.
Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і у разі відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». 
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. 
Заявник у даній справі подав заяву про заміну учасника справи з метою реалізації в майбутньому своїх прав як правонаступника первісного кредитора за кредитним зобов`язанням, яке залишилося не виконаним.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні (учасника справи), оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Слід також зазначити, що відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити. Відступлення права за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Цей договір може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати старому кредитору якесь майнове надбання замість отриманого права вимоги. У такому випадку на відносини цесії поширюється положення про договір купівлі-продажу, оскільки частиною третьою статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру.        
Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення, або в силу прямої вказівки закону.
Як убачається з матеріалів справи ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» стало переможцем електронного аукціону, оформленого протоколом електронного аукціону № UA-PS-2021-03-19-000106-1 від 30.03.2021р.
31.03.2021 між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 31/03-2021, відповідно до якого АТ «ЮНЕКС БАНК» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», а останнє набуло право вимоги до позичальників за договорами кредиту, в тому числі і за договором кредиту № 0.001.115.0518.ФО_К від 21.05.2018 року, укладеного між АТ «ЮНЕКС БАНК» та боржником. 
Згідно з умовами пунктів 2.1, 2.2 договору про відступлення прав вимоги № 31/03-2021 від 31.03.2021 в порядку та на умовах, визначених цим договором, Фактор зобов`язується за плату передати Клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення вимоги. Права грошової вимоги вважаються відступленими Фактору в день підписання Акту прийому-передачі прав вимоги за умови отримання фінансування. З дати відступлення прав вимоги Клієнт перестає бути стороною за укладеними кредитними договорами у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимог, а Фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними договорами, у розмірі зазначеному в реєстрі прав вимог та набуває відповідних прав за ними.
31 березня 2021 р. було підписано Акт прийому-передачі прав вимоги до договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021р., згідно якого АТ «ЮНЕКС БАНК» передав ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», а ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» прийняло від АТ «ЮНЕКС БАНК» права вимоги, детальний опис складових яких наведено в реєстрі прав вимоги станом на кінець дня 31 березня 2021р. за формою, що викладена у Додатку №1 до договору.
З додатка № 1 до договору № 31/03-2021 від 31.03.2021 року про відступлення прав вимоги вбачається, що згідно з реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, в ньому зазначено також договір № 0.001.115.0518.ФО_К від 21.05.2018 року, позичальником/боржником вказана ОСОБА_1 . 
Відповідно до протоколу електронного аукціону № UA-PS-2021-03-19-000106-1 від 30.03.2021 сума, яку необхідно сплатити ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» на АТ «ЮНЕКС БАНК», складає 4850000,00 грн.
Згідно платіжного доручення № 63 від 31.03.2021 ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» сплатило АТ «ЮНЕКС БАНК» 4850000,00 грн згідно з протоколом електронного аукціону № UA-EA-2018-01-31-000398-a.
Таким чином, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» здійснено в повному обсязі оплату коштів згідно з умовами договору про відступлення прав вимоги від 31.03.2021 № 31/03-2021, що дає підстави для обґрунтованого висновку про перехід права вимоги від АТ «ЮНЕКС БАНК» до ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС». 
При цьому, розглядаючи справу в межах заявлених вимог у даній справі, апеляційний суд виходить з правомірності укладеного договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021р., оскільки його не оспорено зацікавленими особами в установленому законом порядку та не визнано недійсним за рішенням суду, відсутні також прямі вказівки норми закону про його нікчемність.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доведеним факт переходу до заявника прав вимоги за кредитним договором від 21 травня 2018 р. №0.001.115.0518.ФО-_К, а тому є передбачені законом підстави для заміни сторони (позивача) у справі № 481/174/20 АТ «ЮНЕКС БАНК» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС».
Доводи апеляційної скарги, що АТ «ЮНЕКС БАНК», якому ОСОБА_1 довірила володіти своїми персональними даними не звертався до неї за дозволом для використання її персональних даних ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», як того вимагає ч. 3 ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних», а тому не мав права укладати договір факторингу та передавати її дані без її згоди новому кредитору, колегією суддів відхиляються, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист персональних даних» контроль за додержанням законодавства про захист персональних даних у межах повноважень, передбачених законом, здійснюють, зокрема, суди.
Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про захист персональних даних» особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, є невід`ємними і непорушними
Згідно п. 6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Частиною 1 ст. 10 зазначеного Закону передбачено, що використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб`єктам відносин, пов`язаних із персональними даними, що здійснюються за згодою суб`єкта персональних даних чи відповідно до закону.
Порядок доступу до персональних даних третіх осіб згідно ч.1 ст. 16 Закону України "Про захист персональних даних» визначається умовами згоди суб`єкта персональних даних на обробку цих даних, наданої володільцю персональних даних, або відповідно до вимог закону.
Як убачається з п. 5.12 укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «ЮНЕКС БАНК» кредитн ого договору № 0.001.115.05.18.ФОК від 21 травня 2018р., позичальник надає Банку право без укладення будь-якого договору про внесення змін та доповнень до цього Договору та без будь-якого додаткового погодження передавати права та обов`язки за цим Договором третім особам (відступлення права вимоги), у тому числі шляхом передачі банком прав за цим Договором у забезпечення визнання власних зобов`язань перед третіми особами, шляхом відступлення Банком права вимоги за цим Договором третім особам та відповідно надавати третім особам інформацію щодо здійснення операцій між банком та Позичальником за цим Договором, а також інші відомості, які пов`язані з укладенням цього Договору та є необхідними для реалізації Банком зазначеного.
Крім того, пунктом 5.13 цього ж Договору позичальник надав право Банку на обробку персональних даних, отриманих у зв`язку з укладенням та виконанням цього договору, а також на передачу персональних даних третім особам відповідно до зазначених цілей. Одночасно з підписанням цього договору персональні дані позичальника вносяться в базу персональних даних, при цьому позичальник повідомлений про свої права, зазначені в ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», цілі використання персональних даних, що зазначені вище.
Отже, з укладенням кредитного договору № 0.001.115.05.18.ФОК від 21.05.2018 ОСОБА_1 , як позичальник у цьому договорі офіційно надала АТ «ЮНЕКС БАНК» згоду на передачу своїх персональних даних третім особам.
Відтак, персональні дані ОСОБА_1 було передано ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», оскільки останній є новим Кредитором відповідно до укладеного Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021.
Посилання представника ОСОБА_1 на те, що в кредитному договорі № 0.001.115.05.18.ФОК від 21.05.2018 підпис ОСОБА_1 є сфальсифікованим не підтверджені належними та допустимими доказами у справі. Більш того, ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтвердила справжність свого підпису в цьому договорі.
З урахуванням викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду слід скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким замінити у справі №481/174/20 сторону позивача з АТ «ЮНЕКС БАНК» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС». 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, судова колегія, -
П О С Т А Н О В И Л А: 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 07 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» задовольнити.
Замінити у справі №481/174/20 сторону позивача з Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК»( код за ЄДРПОУ-20023569,04070 м. Київ, вул. Почайнинська,38) на його правонаступника Товариство з обмежено відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» ( код ЄДРПОУ-42436323,01042, м. Київ, вул..Саперне поле,12, офіс 1007).
Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складання її повного тексту до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий
Судді

Повний текст постанови складено 25 листопада 2021 року.