УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/15477/20 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М. 
Категорія 68 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,   
                               суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
       
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі
цивільну справу №295/15477/20 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 09 березня 2021 року, яке ухвалене під головуванням судді Полонця С.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. щомісячно до досягненням сином 23 років або до припинення ним навчання. Позов обґрунтовувала тим, що судовим наказом Корольовського районного суду м.Житомира від 14 березня 2019 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_2 сину виповнилося 18 років та припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 . Наразі син навчається на 2-му курсі денного відділення ВСП «Фаховий коледж будівництва, архітектури та дизайну Поліського національного університету» м.Житомир за рахунок власних коштів. Син перебуває повністю на її утриманні та за навчання сина сплачує вона. Відповідач є здоровою та забезпеченою особою, працює та отримує заробітну плату, має на праві власності нерухоме майно, а саме два житлових будинки в м.Житомирі та земельну ділянку, інших осіб на утриманні не має. ОСОБА_1 зазначає, що не працює та їй встановлено безстроково 3-ю групу інвалідності за загальним захворюванням, отримує пенсію у зв`язку з інвалідністю, нерухомого майна на праві власності не має. 

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 09 березня 2021 року вирішено стягувати з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду - 18 грудня 2020 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання 30 червня 2023 року або до досягнення ним двадцяти трьох років за умови продовження навчання. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місць. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, встановивши розмір аліментів в сумі не більше 1 000 грн. Зазначає, що з рішенням суду категорично не погоджується, оскільки йому не було надано можливості захистити свої права. Присуджений розмір аліментів є для нього непосильним та таким, що буде значно погіршувати його матеріальний стан і матеріальний стан нової сім`ї і призведе до неможливості повноцінного утримання його неповнолітньої дитини у новому шлюбі. Посилається на те, що розмір пенсії позивачки є значно більшим за його заробітну плату, яка є єдиним джерелом доходу нової сім`ї, оскільки у зв`язку з пандемією короновірусу його дружина не працює. Також він має на утриманні неповнолітню дитину, а 3 000 грн. це більше половини його заробітку, що поставить у дискримінаційне положення іншу дитину. Зазначає, що не відмовляється сплачувати аліменти на повнолітнього сина, але не має можливості щомісячно сплачувати таку велику суму, яка значно перевищує половину його заробітної плати. Крім того, між ним та відповідачкою існувала домовленість. Так, у 2014 році він подарував синові квартиру. За таких обставин, ОСОБА_1 обіцяла після досягнення сином повноліття не позиватися про аліменти, але обіцянки не дотрималася. На його погляд, син вже є повнолітнім та міг би влаштуватися на роботу, щоб працювати у вечірній час і утримувати себе частково. 

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із стаціонарним навчанням повнолітній син сторін, який не досяг віку 23 років, позбавлений можливості працевлаштуватися та самостійно утримувати себе, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне. 

Відповідно до положень ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з частиною першою ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року в справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю (а.с.4,7).

ОСОБА_3 навчається на 2-му курсі денного відділення ВСП «Фаховий коледж будівництва архітектури та дизайну Поліського національного університету» м. Житомира (І рівень акредитації) за рахунок власних коштів з терміном навчання до 30 червня 2023 року (а.с.12).

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3-ої групи та їй протипоказана робота у важких та небезпечних умовах (а.с.7-8).

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що суд при визначенні розміру аліментів не взяв до уваги його майновий та сімейний стан.

До апеляційної скарги долучена довідка ПП «Кемілайн Агро» в якій зазначено, що ОСОБА_2 працює на підприємстві, займає посаду головного інженера та загальна сума його доходу за період із січня по грудень 2020 року становить 44 232,71 грн та за період із січня 2021 року по березень 2021 року становить 15 252,63 грн. (а.с.52,53).

Окрім того, 30 липня 2010 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , прізвище після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 », що підтверджується копією свідоцтва від 30 липня 2010 року серія НОМЕР_1 (а.с.47). ОСОБА_5 станом на 07 квітня 2021 року не отримує дохід, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.с.54).

Також, у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дочка ОСОБА_8 , яка наразі є неповнолітньою, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.48).

Крім того, 23 вересня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка діяла як законний представник від імені малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклали договору дарування, за умовами якого відповідач подарував синові квартиру АДРЕСА_1 (а.с.50-51).

Враховуючи, що ОСОБА_2 є працездатною особою, який може надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, що продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує такої допомоги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Проте, правильно встановивши обов`язок відповідача зі сплати аліментів, суд першої інстанції при визначенні їх розміру не врахував розмір заробітної плати відповідача, наявність на його утриманні малолітньої доньки і дружини, а також подаровану сину ОСОБА_3 квартиру.

При встановленні потреби в утриманні повнолітнього сина, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють його дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували посилання апеляційної скарги на те, що заробітна плата відповідача є меншою за розмір пенсії позивача.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, приймаючи до уваги, у тому числі зазначені вище обставини, враховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засади цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції щомісячний розмір аліментів підлягає зменшенню з 3 000 грн. до 1 500 грн., що відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам СК України. Відповідно належить зменшити пропорційно до задоволених вимог розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, з 840,80 грн. до 420,40 грн.

Приймаючи до уваги, що позивачі у справах про стягнення аліментів відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору, судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 630,60 грн., який поніс відповідач за подання апеляційної скарги, належить компенсувати скаржнику за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що відповідає приписам ст.141 ЦПК України.

Відповідно до п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є, зокрема, справи про стягнення аліментів (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 09 березня 2021 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з «3 000 грн.» до «1 500 грн.», а також розмір судового збору, який підлягає стягненню в дохід держави з «840 грн. 80 коп.» до «420 грн. 40 коп.».
Компенсувати за рахунок держави ОСОБА_2 630 грн. 60 коп. судового збору за подання апеляційної скарги в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: