ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року 

м. Київ
справа №607/5927/17
адміністративне провадження № К/9901/26177/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

розглянув у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2018 (колегія у складі суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В., Судової-Хомюк Н.М.)
у справі № 607/5927/17
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області
про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити дії.

І. РУХ СПРАВИ

1.          11.05.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просив визнати протиправним скасування відповідачем підвищення на 10% до його основної пенсії та зобов`язати відповідача відновити збільшення розміру основної пенсії за вислугу років на 10% відповідних сум грошового забезпечення.
2.          Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.08.2017 позов задоволено.
3.          Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2018 постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову про відмову у задоволенні позовних вимог.
4.          20.02.2018 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга, в якій позивач просить скасувати оскаржуване рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
5.          Ухвалою Верховного Суду від 02.03.2018 відкрито касаційне провадження у справі. 

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 16.02.2005 ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ України в Тернопільській області і йому було призначено пенсію за вислугу років на основі пунктів «а» і «в» статті 13 Закону № 2262-XII (чинної на той час редакції), а саме: 55% у зв`язку зі звільненням у відставку, 3% за рік вислуги понад 20 років та збільшення розміру пенсії на 5% як ліквідатору аварії на ЧАЕС II категорії. 
7.          Надалі, з 01.06.2005 до основного розміру пенсії добавлено 5% як ліквідатору аварії на ЧАЕС І категорії, що передбачалося пунктом «в» статті 13 Закону № 2262-XII і розмір основної пенсії склав 68%.
8.          На підставі частини третьої статті 63 Закону № 2262-XII та у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», яка визначала нові умови грошового забезпечення військовослужбовців, з 1 січня 2008 року позивачу було проведено перерахунок пенсії.
9.          Оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії стаття 13 Закону № 2262-XII не передбачала 10-процентне збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії І, при перерахунку пенсії позивача наведену 10-процентну надбавку враховано не було.
10.          Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

11.          В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що пенсію йому призначено 16.02.2005 на підставі пунктів «а» і «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в чинній на той час редакції, яка передбачала збільшення розміру пенсії на 10% як ліквідатору аварії на ЧАЕС І категорії. Тому розмір основної пенсії повинен складати 68% незалежно від зміни редакції цього Закону.
12.          Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність його дій.

ІV. ОЦІНКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

13.          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки 10% підвищення пенсії, як ліквідатору аварії на ЧАЕС, не є загальною складовою грошового забезпечення військовослужбовця та було встановлено позивачу на момент призначення пенсії, правові підстави для виключення вказаного підвищення у зв`язку зі змінами грошового забезпечення, відсутності.
14.          Крім того, суд першої інстанції зазначив, що редакція статті 13 Закону № 2262-ХІІ від 04.04.2006 стосується призначення пенсії і внесені зміни розповсюджуються лише на тих осіб, що виходять на пенсію після вступу Закону в зазначеній редакції в силу.
15.          Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії, а саме з 01.01.2008, стаття 13 Закону № 2262-ХІІ не передбачала 10-процентне збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, а інша норма, яка б встановлювала таку доплату, в чинному законодавстві України була відсутня, то правових підстав для нарахування наведеної 10-процентної доплати для позивача у ГУПФ України в Тернопільській області не було.
Крім того, ці зміни в законодавстві не призвели до зниження пенсійних виплат, а навпаки привели до їх збільшення, що нівелює можливе порушення прав позивача.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16.          Позивач у касаційній скарзі посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.
17.          Скаржник зазначає про те, що суд апеляційної інстанції не врахував, що 10% підвищення пенсії за вислугу років, як ліквідатору аварії на ЧАЕС, не є загальною складовою грошового забезпечення військовослужбовця та було встановлено на момент призначення пенсії, тобто до набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 04.04.2006, згідно якого внесено зміни в пункт «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», яким не передбачалося збільшення пенсії за вислугу років ліквідатором аварії на ЧАЕС.
Звертає увагу на те, що зміни стосуються саме призначення пенсії і розповсюджуються лише на тих осіб, що виходять на пенсію після вступу Закону в зазначеній редакції в силу, а тому, відсутні правові підстави для виключення вказаного підвищення у зв`язку зі змінами в законодавстві.
18.          Відповідач відзиву на касаційну скаргу не подав. 

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

19.          Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов таких висновків.
20.          Ключовим питанням у цій справі є правомірність дій відповідача щодо не врахування 10 % надбавки, як ліквідатору аварії на Чорнобильській АЕС І категорії.
21.          Подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді.
22.          Зокрема у постановах від 08.05.2018 у справі № 752/17929/13-а та від 16.08.2021 у справі № 240/5019/18, Верховний Суд дійшов наступного висновку:

«<…> оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії, а саме з 1 січня 2008 року, стаття 13 Закону №2262-ХІІ не передбачала 10-процентне збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, а інша норма, яка б встановлювала таку доплату, в чинному законодавстві України відсутня, то правових підстав для нарахування наведеної 10-процентної доплати для зазначених військовослужбовців немає.
При цьому, суд звертає увагу, що вищезгадані зміни в законодавстві не призвели до зниження розміру пенсії, а навпаки - привели до її збільшення, що нівелює засторогу можливого порушення прав позивача».

23.          Колегія суддів не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.
24.          Враховуючи вищезазначене, Верховний Суд не встановив порушень норм матеріального чи процесуального права при ухваленні постанови судом апеляційної інстанції і погоджується з його висновками у справі, якими доводи скаржника відхилено.
25.          Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
26.          Судові витрати розподілу не підлягають, та як позивач є громадянином, віднесеним до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року у справі № 607/5927/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб