ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1069/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/6050/20 Категорія: 310000000 	Троян Т. Є. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О.  М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                       21 жовтня 2021 року         м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

	Новікова О.М.,	
  	Бондаренка С.І., Сіренка Ю.В., 	
за участю секретаря	Любченко Т.М.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Смаглія В`ячеслава Миколайовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 лютого 2021 року (повний текст виготовлено 09 березня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Черкаської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з дитиною, –

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки, який обґрунтовує тим, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2011 по 15.01.2019. 
Наразі у сторін виник спір з приводу участі батька у вихованні дитини. Після припинення стосунків вони стали проживати окремо, син залишився проживати з матір`ю. Фактично з самого моменту розлучення у нього з відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття його участі у вихованні сина, його відвідуванні, відповідачка почала створювати штучні перешкоди.
Весь цей час він намагався налагодити нормальний зв`язок з дитиною та повноцінно брати участь у вихованні та розвитку дитини, проте вирішити розбіжності з відповідачкою шляхом переговорів та взаємних поступок не вдається.
У позові просив суд зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши наступні способи участі у вихованні та особистому спілкуванні: особисті побачення з дитиною перший та третій тиждень місяця з 9-00 суботи до 18-00 неділі з ночівлею за місцем проживання батька з урахуванням розпорядку дня дитини; влітку – липень, тиждень спільного відпочинку під час зимових канікул на рік без супроводу матері.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 лютого 2021 року позов задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні із сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити такі способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною: особисті побачення з дитиною перший та третій тиждень місяця з 9-00 суботи до 18-00 неділі з ночівлею за місцем проживання батька з урахуванням розпорядку дня дитини; влітку – два тижні у липні та ще тиждень додатково у червні або серпні на вибір за взаємною згодою сторін та врахуванням інтересів дитини, тиждень спільного відпочинку під час зимових канікул на рік без супроводу матері.
Надано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 можливість зміни способу участі у вихованні батьком дитини  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі часу та місця побачень, - за взаємною згодою та врахуванням інтересів дитини. У випадку відсутності взаємної згоди – керуватись вищевказаним графіком.
Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що налагодження стосунків між батьком та сином відповідає інтересам дитини, яка протягом останнього часу не спілкувалася з батьком, проте з огляду на перебування його весь час з матір`ю, що беззаперечно створює його психологічну прив`язаність до матері, суд визначив графік побачень батька з сином відповідно до резолютивної частини рішення. Суд дійшов висновку, що визначення саме такого способу участі у спілкуванні та вихованні дитини є таким, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, її віковим потребам, та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку, буде достатнім для забезпечення його участі у процесі виховання сина.
Рішення оскаржено в апеляційному порядку відповідачкою, яка вважає рішення незаконним та необґрунтованим за таких підстав.
Суд в основу рішення поклав висновок рішення служби у справах дітей від 04.07.2019, тоді як рішення ухвалено в 2021 році, а тому суд повинен був отримати висновок органу опіки та піклування станом на момент розгляду справи.
В обґрунтування доводів на скасування рішення суду першої інстанції відповідачка стверджує, що не має намір чинити перешкоди в спілкуванні дитини з батьком. Вказує, що у сина є психологічні проблеми в спілкуванні з батьком, які вона не може вирішити самостійними зусиллями.
Встановлений судом порядок участі позивача у вихованні сина може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини та спричинить значну шкоду його здоров`ю, у зв`язку з чим просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу станом на момент розгляду справи апеляційним судом не надходив.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так, сторонами визнається, що вони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який наразі проживає з матір`ю.
Спір стосується участі батька у вихованні свого сина.
Рішенням служби в справах дітей Черкаської міської ради від 04.07.2019 №393 батькові ОСОБА_2 встановлено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_4 , а саме: особисті побачення з дитиною перший та третій тиждень місяця з 9-00 суботи до 18-00 неділі з ночівлею за місцем проживання батька з урахуванням розпорядку дня дитини; влітку – липень, тиждень спільного відпочинку під час зимових канікул на рік без супроводу матері (а.с. 12).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області (ЄО №13134 від 21.03.2020 року) щодо невиконання ОСОБА_1 рішення служби в справах дітей та не дає бачитися з сином.
Позивачем наданий висновок психолога Міського центру соціальних служб для сім`ї та молоді Департаменту соціальної політики міської ради № 70 від 08.02.2021 року, відповідно до якого під час консультацій позивач був спокійним, врівноваженим, вільно висловлював свою думку, міркував щодо сімейних цінностей та виховних впливів. Проявляв позитивне ставлення та інтерес до сина, прагнув приймати участь у важливих подіях його життя (а.с. 88).
В матеріалах справи міститься висновок психолога Міського центру соціальних служб для сім`ї та молоді Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради № 510 від 11.08.2020 (а.с. 54), який був наданий відповідачкою разом із відзивом на позовну заяву. Згідно даного висновку хлопчик проживає з матір`ю. Стосунки з матір`ю можна охарактеризувати як довірливі, наявний оптимальний емоційний контакт дитини з матір`ю, повністю задовольняються її базові потреби. Відношення дитини до батька охарактеризовані як довірливі, образ до батька на момент сумісного проживання у нього не було. Хлопчик зазначав, що батьки іноді сварилися, через що він переживав та мав відчуття дискомфорту. Крім того, зазначено, що хоча втрата контакту з мамою породжує у дитини страх втрати рішучості, самостійності, відчуття внутрішнього комфорту та захищеності, проте відношення дитини до батька охарактеризовані як довірливі, образ до батька на момент сумісного проживання у нього не було.
Вирішуючи спір, апеляційний суд враховує таке.
Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Питання виховання дитини за вимогами статті 157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до частини третьої статті 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.
Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них (стаття 153 СК України).
Частиною другою статті 157 СК України законодавець додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зі статті 141 СК України.
Праву на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права.
Відповідно до частини першої статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Статтями 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 81, 89 ЦПК України, обґрунтовано вважав, що батько має право на спілкування з дитиною, при чому присутність матері не є обов`язковою. 
Встановлюючи порядок побачень батька з сином, суд правильно врахував інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини на час вирішення цього питання (9 років), режиму її розпорядку дня та особисту прихильність дитини у цьому віці до матері, взявши до уваги висновок служби у справах дітей, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість визначення порядку періодичних тимчасових побачень батька з дитиною, а саме: особисті побачення з дитиною перший та третій тиждень місяця з 9-00 суботи до 18-00 неділі з ночівлею за місцем проживання батька з урахуванням розпорядку дня дитини; влітку – два тижні у липні та ще тиждень додатково у червні або серпні на вибір за взаємною згодою сторін та врахуванням інтересів дитини, тиждень спільного відпочинку під час зимових канікул на рік без супроводу матері.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що у дитини є значні психологічні проблеми у зв`язку із спілкуванням з батьком, не підтверджені належними доказами, а тому є припущенням.
Рішення суду першої інстанції не може бути скасовано на підставі припущень.
Доводи апелянтки про те, що суд обґрунтував рішення висновком органу опіки та піклування, яке було виготовлено 2019 року, тому, на її переконання, не встановлює дійсних на момент розгляду справи обставин, не є також підставою для скасування рішення, оскільки суд не вправі самостійно збирати докази, такі докази подаються сторонами у справі, суд вирішує спір на підставі наявних у справі доказах.
Під час апеляційного перегляду справи на вимогу суду був наданий новий Висновок органу опіки та піклування м. Черкаси, який узгоджується з попереднім висновком.
Стверджуючи в апеляційній скарзі про те, що відповідачка не має намір чинити перешкод у спілкуванні сина з батьком, вона просить скасувати рішення, яким встановлено графік періодичних побачень дитини з батьком. Така позиція відповідачки розцінюється судом як незгода з побаченнями дитини з батьком, а тому судове рішення, яке встановлює спосіб участі батька в вихованні сина, буде направлене на вирішення спору між сторонами.
Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд першої інстанції врахував принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та, передусім, інтереси дитини з урахування конкретних обставин справи.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду по суті вирішення спору. Саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини.
Разом із тим, слід звернути увагу сторін на те, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, вони не позбавлені у майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі його у вихованні малолітнього сина, що буде відповідати, насамперед, його інтересам.
Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду, які знайшли обґрунтовану оцінку у мотивувальній частині судового рішення.
Висновки суду першої інстанції перевірені під час апеляційного перегляду, відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону. Доказам у справі надана належна правова оцінка, тому підстав для скасування рішення не встановлено.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати залишаються за скаржником.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Смаглія В`ячеслава Миколайовича залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складено 22 жовтня 2021 року.

Судді