П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/858/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Польовий О.Л.   
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
15 вересня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Курка О. П. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Черняк А.В., 
представника позивача - Цапіва І.М. 
представника відповідача - Карповича В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кан Трейд Інновація" та Головного Управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кан Трейд Інновація" до Головного Управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В :
В січні 2021 року ТОВ "Кан Трейд Інновація" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.11.2020 року №0003840701 та №0003850701.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року позов задоволено частково.
А саме, визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 12.11.2020 №0003840701 в частині суми завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, в розмірі 156512,00 грн., та  податкове повідомлення-рішення від 12.11.2020 №0003850701 в частині застосування штрафу в розмірі 23922,14 грн.
У задоволенні решти позовних вимог судом першої інстанції відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач та відповідач звернулись до суду з апеляційними скаргами.
Позивач, заперечуючи проти рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, в апеляційній скарзі просив суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в апеляційній скарзі, заперечуючи проти позову в частині задоволених позовних вимог, просив скасувати оскаржуване рішення у відповідній частині, прийнявши нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.
Сторонами були подані письмові відзиві на апеляційні скарги, в яких викладені обопільні заперечення проти доводів, наведених апелянтами. При цьому, доводи апеляційних скарг фактично дублюють доводи, наведені сторонами як у позовній заяві, так і у відзиві на апеляційну скаргу. 
В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, відзначивши про незгоду з доводами податкового органу, що викладені в апеляційній скарзі.
Представник відповідача доводи апеляційної скарги податкового органу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, при цьому, відмовивши в задоволенні апеляційної скарги позивача.
Вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг з огляду на таке.
Судом встановлено наступні обставини справи.
Посадові особи Головного управління ДПС у Хмельницькій області провели документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Кан Трейд Інновація" з питань дотримання вимог щодо законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн за червень 2020 року, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у липні 2017 року - червні 2020 року.
За результатами перевірки складений акт від 21.10.2020 №07/22-01-07-01/39802130, яким встановлені порушення:
- пункту 44.1 статті 44, абзацу "г" пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищене від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду за червень 2020 року в сумі 482280,00 грн;
- пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, пункту 11 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307, в результаті чого не складені та не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на загальну суму 482280,00 грн.
На підставі акта перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення:
- від 12.11.2020 №0003840701, яким ТОВ "Кан Трейд Інновація" завищене від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду) в розмірі 482280,00 грн;
- від 12.11.2020 №0003850701, яким до ТОВ "Кан Трейд Інновація" застосований штраф в розмірі 73725,00 грн.
Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку даним правовідносинам, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та надаючи оцінку доводам апеляційних скарг, виходить з наступного.
На підставі п. 198.1 ст.198 ПКУ «До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг».
Відповідно до п.198.3 ст.198 ПКУ «Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг». 
Як встановлено в ході розгляду справи та не заперечувалось учасниками справи, на балансі ТОВ "Кан Трейд Інновація" перебувають нафтобази (резервуари), які розташовані за адресами:
- Кам`янець-Подільський район, с/рада Гуменецька, Хмельницьке шосе, 1;
- Волочиський район, смт. Війтівці, вул. Грушевського, 10;
- м. Хмельницький, пров. Зенітний, 21.
ТОВ "Кан Трейд Інновація" та ПП "ТК – Сантана" уклали договір про надання послуг від 01.08.2016 №0108-2-16, відповідно до умов якого "ТК – Сантана" зобов`язалось за завданням замовника виконувати власними силами та засобами послуги по прийманню, розміщенню та відпуску (відвантаженню) нафтопродуктів за вказаними вище адресами. Послуги по прийманню та відпуску нафтопродуктів включають в себе витрати виконавця по утриманню нафтобаз (поточні ремонти технологічного устаткування, комунальні платежі, оплата праці задіяного на виконанні цього договору персоналу виконавця).
На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано платіжні доручення, акти приймання-передачі наданих послуг (виконання робіт), протоколи узгодження ціни до договору, додатки до актів приймання-передачі наданих послуг.
Як встановлено судом першої інстанції та було підтверджено представником позивача, за вказаними операціями ПП "ТК - Сантана" склало та зареєструвало у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на суму податку на додану вартість в розмірі 482280,00 грн.
В свою чергу, ТОВ "Кан Трейд Інновація" збільшило на вказану суму від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду).
Окрім того, позивачем до перевірки було надано договори зберігання, укладені з ТОВ "Укртрансліт" від 01.02.2017 №04, від 02.04.2018 №02/04 та від 04.01.2019 №01/01.
Відповідно до умов вказаних договорів позивач зобов`язувався надавати, а ТОВ "Укртрансліт" приймати та сплачувати послуги з приймання, розвантаження (зливу), зберігання та відпуску (наливу) товару. Зберігання товару за договорами здійснювалось на складському комплексі (нафтобазі), що розташований за адресою м. Хмельницький, пров. Зенітний, 21.
Під час перевірки контролюючий орган встановив, що відповідно до наданих позивачем первинних документів та даних бухгалтерського обліку ТОВ "Кан Трейд Інновація" надало ТОВ "Укртрансліт" послуги зі зберігання рідких мінеральних добрив у резервуарах, які розташовані за адресою м. Хмельницький, пров. Зенітний, 21 у період з липня 2017 року по грудень 2019 року.
Суд першої інстанції, дослідивши надані на виконання умов договорів первинні документи, дійшов висновку, що ці первинні бухгалтерські документи належним чином оформлені та свідчать про зв`язок надання послуг ТОВ "Укртрансліт" з господарською діяльністю позивача.
Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до пункту 14.1.36 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з статтею 1 Закону України від 16.07.1999 №996-ХІV  "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі по тексту – Закон №996-ХІV ) господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.
Отже, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.
Статтею 9 Закону №996-ХІV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Судова колегія зауважує, що господарська діяльність позивача визначена основним видом господарської діяльності за КВЕД 52.10, який включає в себе діяльність із зберігання та складування всіх видів товарів, при тому основним видом використання будівель та споруд нафтобаз залишається зберігання нафтопродуктів та інших речовин.
В даному випадку, господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій. 
Суд першої інстанції, дослідивши надані на виконання умов договорів первинні документи, дійшов висновку, що останні належним чином оформлені та свідчать про зв`язок надання послуг ТОВ "Укртрансліт" з господарською діяльністю позивача.
Судова колегія погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на викладені вище обставини справи, які слід розглядати в призмі приписів Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку №7 "Основні засоби", затвердженого Міністерством фінансів України від 27.04.2000 за №288/4509.
Так, відповідно до п. 4 Національного положення основні засоби - це матеріальні активи, які підприємство утримує з метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів, надання послуг, здання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій.
У п. 8 Національного положення визначено, що первісна вартість об`єкта основних засобів складається, окрім іншого, з витрат, які безпосередньо пов`язанні з доведенням основних засобів для стану, в якому вони придатні для використання із замовленою метою.
Витрати, які здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод, включається до складу витрат.
В розрізі обставин, що є предметом розгляду даної справи, судова колегія вважає правомірною позицію суду першої інстанції, що надання контролюючому органу належним чином оформлених документів, передбачених правовими нормами, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
Як встановлено в ході розгляду справи як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, первинні бухгалтерські документи, що були надані позивачем під час перевірки та під час розгляду справи, належним чином оформлені та свідчать про наявність зв`язку між фактом надання послуг ТОВ "Укртрансліт" з господарською діяльністю позивача.
Будь-яких доказів неналежності наданих позивачем первинних бухгалтерських документів відповідачем суду не надано.
Таким чином, судова колегія відхиляє доводи відповідача про відсутність первинних документів, які б підтверджували, що нафтобаза на обслуговування якої придбавалися послуги та сформовано позивачем витрати, зокрема, яка розташована у місті Хмельницькому, не використовувалось позивачем у власній господарській діяльності.
Вказані доводи в повному обсязі спростовуються матеріалами справи.
Відтак підстави, про наявність яких відзначає податковий орган в підтвердження висновку про завищення позивачем податкового кредиту на суму 156512,00 грн. не знайшли свого підтвердження і також спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. 
Суд апеляційної інстанції повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів контролюючого органу про те, що витрати товариства з отриманих послуг по прийманню та відпуску нафтопродуктів з нафтобази, розташованої у місті Хмельницькому, не стосуються його господарської діяльності, оскільки в матеріалах справи містяться докази використання цієї нафтобази в періоді перевірки з липня 2017 року по грудень 2019 року, що в свою чергу не заперечує відповідач. При цьому, тимчасова відсутність експлуатації резервуара не може вважатись не використанням цієї нафтобази в господарській діяльності товариства.
Стосовно нафтобаз, які розташовані за адресами: Кам`янець-Подільський район, с/рада Гуменецька, Хмельницьке шосе, 1 та Волочиський район, смт. Війтівці, вул. Грушевського, 10, то судова колегія відзначає наступне.
Як встановлено в ході розгляду справи, позивачем до перевірки надались регістри бухгалтерського обліку та рахунку 02.5.1 "Матеріальні цінності довірителя" за період з липня 2017 року по грудень 2019 року щомісячно та півріччя 2020 року, відповідно до яких відображений в кількісному виразі товар, який зберігався "добрива рідкі азотні КАС марки КАС32, КАС30", місце зберігання "склад НБ Хмельницький". При цьому, будь-яких відомостей стосовно зберігання позивачем ПММ або мінеральних добрив на нафтобазах за адресами Кам`янець-Подільський район, с/рада Гуменецька, Хмельницьке шосе, 1 та Волочиський район, смт. Війтівці, вул. Грушевського, 10, не виявлено.
До того ж, факт невикористання резервуарів за вказаними адресами не заперечується і представником позивача.
Судова колегія не заперечує факт придбання позивачем у ПП "ТК - Сантана" послуг щодо утримання та обслуговування нафтобаз для ведення своєї господарської діяльності, внаслідок чого були понесені певні витрати, однак констатує відсутність первинних документів, які б підтверджували факт використання цих нафтобаз ТОВ "Кан Трейд Інновація" у своїй господарській діяльності.
В процесі судового розгляд позивач також підтвердив, що резервуари за вказаними адресами товариство не використовувало за цільовим призначенням.
Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України - не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 Кодексу).
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.
Таким чином, витрати для цілей визначення фінансового результату до оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Відтак, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є підтвердження реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно врахувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.
Як вбачається з матеріалів даної справи, доводи апеляційної скарги позивача стосовно нафтобаз, які розміщенні в с. Гуменці Кам`янець-Подільського району по Хмельницькому шосе, 1, та в смт. Війтівці Волочиського району по вул. Грушевського, 10, в першу чергу, грунтуються на припущеннях стосовно отримання майбутнього прибутку, що наразі, не може бути розцінено як належний доказ помилковості висновків суду першої інстанції. 
Суд апеляційної інстанції заперечує достатність та належність вказаних доводів, як таких, що грунтуються виключно на суб`єктивному трактуванні скаржником норм чинного податкового законодавства та в сукупності жодним чином не впливають на об`єктивність та правомірність висновків суду першої інстанції.
Тож, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності відображення в податковому обліку як податковий кредит операції з отримання послуг від "ТК – Сантана" по прийманню, розміщенню та відпуску (відвантаженню) нафтопродуктів за адресами Кам`янець-Подільський район, с/рада Гуменецька, Хмельницьке шосе, 1 та Волочиський район, смт. Війтівці, вул. Грушевського, 10, як таких, що не зумовлені розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), а тому не є вчиненими в межах господарської діяльності позивача. 
Таким чином, доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Інші доводи апеляційних скарг не є суттєвими та такими, що потребують окремої оцінки судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.
Окрім того, колегія суддів враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
В аспекті оцінки аргументів сторін в апеляційному провадженні суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відтак, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кан Трейд Інновація" та Головного Управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі   20 вересня 2021 року.

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Гонтарук В. М.    Курко О. П.