ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року	Львів	Справа № 260/1601/21 пров. № А/857/15533/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В.,
суддя                                                     Матковська З.М. 

секретар судового засідання                     Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу  Закарпатського  окружного адміністративного суду  від 19 липня 2021року  про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 260/1601/21 (головуючий суддя Іванчулинець Д.В., м. Ужгород)  за адміністративним позовом   ОСОБА_1  до військової частини НОМЕР_1  Західного оперативно-територіального  об`єднання  Національної  гвардії України про  визнання дій протиправними  і зобов`язання  вчинити певні дії, - 
                                                             В С Т А Н О В И В : 
ОСОБА_1 (позивач) звернувся із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (відповідач), яким просив суд: поновити строк для звернення з позовом до суду, який подається за межами встановлених строків; визнати протиправними дії відповідача - Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, щодо непроведення повного розрахунку при звільненні - невиплату компенсації за неотримане речове майно в день виключення із списків частини - 03.12.2019 року; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України щодо не уточнення та не доведення під підпис позивачу календарної та пільгової вислуги років, як військовослужбовця за контрактом; визнати протиправним пункт 6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 03.12.2019 року № 268 (по стройовій частині) в частині виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 ; скасувати пункт 6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 03.12.2019 року № 268 (по стройовій частині) в частині виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 ; визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 03.12.2019 року № 51 (по особовому складу); скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 03.12.2019 року № 59 (по особовому складу); визнати протиправним виключення зі списків особового складу частини ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 03.12.2019 року № 246 (по стройовій частині) без дотримання порядку звільнення - проведення повного розрахунку по всім видам грошового забезпечення на виконання абз. 1 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого  Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008  та ч. 3 п. 12.8 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої  наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України, грошове забезпечення за займаною посадою, згідно штатного розкладу починаючи з 04.12.2019 року по день фактичного виключення зі списків особового складу, з відрахуванням законодавчо встановлених податків та зборів;  зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України, продовжити строк дії контракту ОСОБА_1 з періоду з 04.12.2019 року до дня фактичного припинення військового контракту із одночасним внесенням запису про підстави продовження контракту та до пункту 12 контракту в частині дати припинення чинності військового контракту у примірник який зберігається у особовій справі ОСОБА_1 , відповідно до п. 37 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого  Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008; визнати протиправним виключення зі списків особового складу частини ОСОБА_1 без дотримання порядку звільнення - проведення документального підтвердження ОСОБА_1 періодів служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні на виконання вимог абзацу 1 пункту 234 Положення затвердженого  Указом Президента України за № 1153/2008 від 10.12.2008 року; визнати протиправною бездіяльність щодо виключення зі списків особового складу частини ОСОБА_1 без проведення ознайомлення із записами в послужному списку та із розрахунком вислуги років військовослужбовця на пенсію на виконання п.15 Розділу 3 Інструкції з організації обліку особового складу Національної гвардії України затвердженої  Наказом МВС України № 73 від 30 січня 2017 року;  визнати протиправною бездіяльність щодо виключення зі списків особового складу частини ОСОБА_1 без дотримання процедури звільнення - проведення бесіди з питань звільнення на виконання абз. 5 пункту 233 Положення затвердженого Указом Президента України за № 1153/2008 від 10.12.2018 року та п. 12.7. розділу VII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого  Наказом Міністерства оборони України № 170 від 10.04.2009 року;  визнати протиправною бездіяльність щодо виключення зі списків особового складу частини ОСОБА_1 без дотримання порядку звільнення - здачі військової посади на виконання вимог абз. 1 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого  Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008  та ч. З п. 12.8 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої  наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170; визнати протиправним недотримання процедури та порядку звільнення ОСОБА_1 з військової служби за контрактом; поновити ОСОБА_1 на військовій службі за контрактом на раніше займаній посаді старшого стрільця 2 відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецького батальйону або їй рівнозначній по грошовому забезпеченні; стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, середньомісячне грошове забезпечення на користь ОСОБА_1 із відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів за час вимушеного прогулу з 04.12.2019 року, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового та начальницького складу, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 року, з наступним розрахунком додаткових видів грошового забезпечення: - компенсація за невикористані основні відпустки; - компенсація за невикористані додаткові відпустки передбаченою  Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року № 702  та  Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та передбаченої п. 12 ч. 1  ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; - матеріальні допомоги на оздоровлення; - матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань; - компенсація за неотримане речове майно.  
28 травня 2021 року   позивач збільшив розмір позовних вимог   та виклав їх у такій  редакції: визнати протиправним пункт 6 наказу  командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України  від 03.12.2019 року № 268 (по стройовій частині)  в частині виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 ;   скасувати пункт 6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної, гвардії України від 03.12.2019 року № 268 (по стройовій частині)  в частині виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 ; визнати протиправним наказ  командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України  від 03.12.2019 року № 59 (по особовому складу); скасувати наказ  командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України  від 03.12.2019 року № 59 (по особовому складу);   визнати протиправним виключення зі списків особового складу  частини ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України  від 03.12.2019 року № 246 (по стройовій частині)  без дотримання порядку звільнення  - проведення повного розрахунку по всім видам грошового забезпечення на виконання абз. 1 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого  Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008  та ч. 3 п. 12.8 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої  наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170;   зобов`язати військову частину НОМЕР_1   Національної гвардії України, нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1   грошове забезпечення за займаною посадою, згідно штатного розкладу починаючи з 04.12.2019 року  по день фактичного виключення зі списків особового складу, з відрахуванням законодавчо встановлених податків та зборів; визнати протиправним непродовження дії контракту понад встановлені строки  ОСОБА_1 , на виконання вимог абзацу 3 пункту 2) ч. 9  ст. 23 Закон № 2232-ХІІ; зобов`язати військову частину НОМЕР_1   Національної гвардії України  продовжити строк дії контракту ОСОБА_1   з періоду з 04.12.2019 року до дня фактичного припинення військового контракту  із одночасним внесенням запису про підстави продовження контракту та до пункту 12 контракту в частині дати припинення чинності військового контракту у примірник який зберігається у особовій справі ОСОБА_1 , відповідно до п. 37 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого  Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008;  визнати протиправним звільнення з військової служби за контрактом  ОСОБА_1 за п.п. «а» ч. 2 ч. 5  ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»  (у зв`язку із закінченням строку контракту) у період з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації;   визнати протиправним звільнення з військової служби за контрактом  ОСОБА_1   без дотримання порядку звільнення  - проведення документального підтвердження ОСОБА_1 періодів служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні на виконання вимог абзацу 1 пункту 234 Положення затвердженого  Указом Президента України за № 1  І 53/2008 від 10.12.2008 року;  визнати протиправною бездіяльність щодо виключення зі списків особового складу  частини ОСОБА_1 без проведення ознайомлення із записами в послужному списку та із розрахунком вислуги років військовослужбовця на пенсію  на виконання п.15 Розділу 3 Інструкції з організації обліку особового складу Національної гвардії України затвердженої  Наказом МВС України № 73 від 30 січня 2017 року;  визнати протиправною бездіяльність щодо виключення зі списків особового складу  частини ОСОБА_1   без дотримання процедури звільнення  - проведення бесіди з питань звільнення на виконання абз. 5 пункту 233 Положення затвердженого Указом Президента України за № 1153/2008 від 10.12.2018 року та п. 12.7. розділу VII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого  Наказом Міністерства оборони України № 170 від 10.04.2009 року;  визнати протиправною бездіяльність щодо виключення зі списків особового складу  частини ОСОБА_1 без дотримання порядку звільнення - здачі військової посади на виконання вимог абз. 1 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого  Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008  та ч. З п. 12.8 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої  наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170;  визнати протиправним недотримання процедури та порядку звільнення  ОСОБА_1   з військової служби за контрактом;  поновити ОСОБА_1   на військовій службі за контрактом на раніше займаній посаді  старшого стрільця 2 відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецького батальйону або їй рівнозначній по грошовому забезпеченні;   зобов`язати військову частину НОМЕР_1   Національної гвардії України, розглянути питання щодо укладання нового контракту з ОСОБА_1 про проходження військової служби в Національній гвардії України;   стягнути з військової частину НОМЕР_1   Національної гвардії  України,  середньомісячне грошове забезпечення  на користь ОСОБА_1 із відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів за час вимушеного прогулу з 04.12.2019 року, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового та начальницького складу, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 року, з наступним розрахунком додаткових видів грошового забезпечення: - компенсація за невикористані основні відпустки; - компенсація за невикористані додаткові відпустки передбаченою  Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року № 702  та  Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та передбаченої п. 12 ч. 1  ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХП «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; -    матеріальні допомоги на оздоровлення; - матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань; -  компенсація за неотримане речове майно.
07 червня 2021 року на адресу  суду позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої, просив суд : визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 03.12.2019 року № 59 (по особовому складу);  скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 03.12.2019 року № 59 (по особовому складу);  визнати протиправним виключення зі списків особового складу частини ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 03.12.2019 року № 246 (по стройовій частині) без дотримання порядку звільнення - проведення повного розрахунку по всім видам грошового забезпечення на виконання абз. 1 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого  Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008  та ч. З п. 12.8 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої  наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170;  зобов`язати військову частину НОМЕР_1   Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за займаною посадою, згідно штатного розкладу починаючи з 04.12.2019 року по день фактичного виключення зі списків особового складу, з відрахуванням законодавчо встановлених податків та зборів; визнати протиправним непродовження дії контракту понад встановлені строки ОСОБА_1 на виконання вимог абзацу 3 пункту 2) ч. 9  ст. 23 Закон № 2232-ХІІ;  зобов`язати військову частину НОМЕР_1   Національної гвардії України продовжити строк дії контракту ОСОБА_1  аз період з 04.12.2019 року до дня фактичного припинення військового контракту із одночасним внесенням запису про підстави продовження контракту та до пункту 12 контракту в частині дати припинення чинності військового контракту у примірник який зберігається у особовій справі ОСОБА_1 , відповідно до п. 37 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого  Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008;  визнати протиправним звільнення з військової служби за контрактом ОСОБА_1 за пп. «а» ч. 2 ч. 5  ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»  (у зв`язку із закінченням строку контракту) у період з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації;  визнати протиправним звільнення з військової служби за контрактом ОСОБА_1 без дотримання порядку звільнення - проведення документального підтвердження ОСОБА_1 періодів служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні на виконання вимог абзацу 1 пункту 234 Положення затвердженого  Указом Президента України за № 1153/2008 від 10.12.2008 року;  визнати протиправною бездіяльність щодо виключення зі списків особового складу частини ОСОБА_1 без проведення ознайомлення із записами в послужному списку та із розрахунком вислуги років військовослужбовця на пенсію на виконання п.15 Розділу 3 Інструкції з організації обліку особового складу Національної гвардії України затвердженої  Наказом МВС України № 73 від 30 січня 2017 року; визнати протиправною бездіяльність щодо виключення зі списків особового складу частини ОСОБА_1 без дотримання процедури звільнення - проведення бесіди з питань звільнення на виконання абз. 5 пункту 233 Положення затвердженого  Указом Президента України за № 1153/2008  від 10.12^018 року та п. 12.7 розділу VІІ Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого  Наказом Міністерства оборони України № 170 від 10.04.2009 року;  визнати протиправною бездіяльність щодо виключення зі списків особового складу частили ОСОБА_1  без дотримання порядку звільнення - здачі військової посади на виконання вимог абз. 1 п. 242 Положення про проходження громадянам України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого  Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008  та ч. 3 п. 12.8 Інструкції пре організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170;  визнати протиправним недоотримання процедури та порядку звільнення ОСОБА_1 з військової служби за контрактом;  поновити ОСОБА_1 на військовій службі за контрактом раніше займаній посаді старшого стрільця 2 відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецького батальйону або їй рівнозначній по грошовому забезпеченні; зобов`язати військову частину НОМЕР_1   Національної гвардії України розглянути питання щодо укладання нового контракту з ОСОБА_1 про проходження військової служби в Національній гвардії України;  стягнути з військової частини НОМЕР_1   Національної гвардії України середньомісячне грошове забезпеченні ні користь ОСОБА_1 із відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів за час вимушеного прогулу з 04.12.2019 року, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового та начальницького складу, затвердженого,  постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 року, з наступним розрахунком додаткових видів грошового забезпечення: - компенсації за невикористані основні відпусти; - компенсації за невикористані додаткові відпустки передбаченою  Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року № 702  та  Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та передбаченої п. 12 ч. 1  ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;- матеріальні допомоги на оздоровлення; - матеріальні допомоги на вирішення соціально-побутових питань;- компенсація за неотримане речове майно.
В обгрунтування своєї позиції позивач посилається на норми  матеріального права, які на його думку,  є підставою для задоволення адміністративного позову. Вважає що  відповідач, під час  звільнення його  з військової служби, допустив ряд порушень  щодо вчинення такого звільнення. Щодо трудового спору, зазначає, що позивачу не було доведено та не було видано при звільненні (03.12.2019 року) витягну з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 03.12.2019 року № 59 (по особовому складу). Зазначив, що 24 квітня 2021 року позивач отримав лист-відповідь відповідача від 09 квітня 2021 року № 50/02/22/1-544, яким було надано завірений витяг наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 03.12.2019 року № 59 (по особовому складу), отже позивачем було отримано оспорюваний наказ 24 квітня 2021 року після того як позивач сам звернувся до відповідача із інформаційним запитом, згідно  Закону України «Про доступ до публічної інформації». Таким чином, на думку позивача ним не пропущено строк звернення до суду, оскільки відповідний строк з моменту отримання ним листа-відповіді, а саме: строк обчислюється з 24 квітня 2021 року.
Ухвалою Закарпатського  окружного адміністративного суду від 10.07.2021  адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку з пропуском встановленого  строку на звернення з таким  позовом до суду. 
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції  позивачем подано апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права апелянт просить ухвалу суду скасувати, та направити справу для продовження розгляду.
З урахуванням приписів ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, які були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, в зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає.
З матеріалів справи вбачається що позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права при виключені зі списків  особового складу  частини, в якій він проходив службу, просив нарахувати  та виплатити грошове  забезпечення за займаною посадою, визнати неправомірними дії щодо  непродовження контракту з ним,  зобов`язати  відповідача продовжити з ним дію контракту, визнати  протиправним  звільнення  з військової служби за контрактом, визнати протиправним  недотримання процедури та порядку  звільнення  позивача  з військової служби за контрактом,  поновити  позивача  на військовій службі за контрактом, зобов`язати відповідача укласти з позивачем новий контракт, стягнути з відповідача на користь позивача середньомісячне грошове забезпечення. 
Залишаючи без розгляду позовну заяву суд першої інстанції зазначив, що позивач пропустив строк на звернення до суду з позовом, а вказані позивачем причини його пропуску не свідчать про їх поважність.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступні міркування.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2  ст. 122 КАС України).
За приписами ч. 3  ст. 122 КАС України  для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, з наведених вище норм можна зробити висновок, що законодавець, обмежуючи період, протягом якого особа може звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5  ст. 122 КАС України).
Отже,  КАС України  передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій  статті 122 цього Кодексу.
Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений ч. 5  ст. 122 КАС України.
За характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби.
З даним адміністративним позовом позивач звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду тільки 06 травня 2021 року, тобто більш ніж через 1 рік і 4 місяці після його звільнення.
Відповідно до ч. 6  ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
В позовній заяві позивач, серед іншого, заявив клопотання про поновлення строку для звернення до суду. Вказане клопотання обґрунтовує невидачею йому відповідачем наказу про звільнення №59 від 03.12.2019 (по особовому складу), з якого слід відраховувати місячний строк звернення до суду. Зазначає, що про наявність вказаного  наказу  йому стало відомо, коли він сам звернувся до відповідача із інформаційним запитом, тобто з дня коли отримав відповідь на вищезазначений запит (24 квітня 2021 року).
Однак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що суд не може вважати вказані у тексті позовної заяви обставини поважними для поновлення строку звернення до суду з огляду на наступне.
Аналізуючи зміст  статті 122 КАС України, очевидним є те, що законодавець, встановлюючи часові рамки звернення до суду, виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.
Отже, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Вказане узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові у справі №П/811/207/17 від 08 серпня 2019 року.
З характеру спірних правовідносин випливає, що позивач не міг не знати про своє звільнення з військової служби протягом 1 року і 4 місяців, оскільки проходження військової служби за контрактом зумовлює обов`язок військовослужбовця з`являтися на службу та виконувати свої посадові обов`язки.
Відповідно до ч. 1  ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює їх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.
Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.
У відповідності до вимог частини 5  статті 122 КАС України  встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Разом з тим, з даною позовною заявою позивач звернувся до суду тільки 06 травня 2021 року, тобто з пропуском встановлено місячного строку звернення.
В обґрунтування пропуску строку звернення позивач зазначив, що йому не було відомо про те, що його звільнено з військової служби, не було доведено до його відома оскаржуваний наказ про звільнення.
Однак суд першої інстанції правомірно зазначив, що не вважає таке обґрунтування належним доказом поважності причин пропуску строку звернення до суду, оскільки позивач проходив публічну службу та міг не знати про звільнення його з посади протягом одного року та 4 місяців після винесення наказу про звільнення. 
Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.05.2020 у справі №9901/37/20.
З огляду на вищенаведене суд першої інстанції позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії через пропуск строку звернення до суду залишив без розгляду відповідно до вимог  чинного законодавства.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду  -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.  229,308,312,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В : 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського  окружного адміністративного  суду від 19 липня 2021 року  про залишення позовної заяви без розгляду у справі №260/1601/21  без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів  шляхом подання  касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 05 листопада 2021 року