Справа № 127/984/20
Провадження № 22-ц/801/2147/2021
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Береговий  О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року	Справа № 127/984/20	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,
за участю секретаря судового засідання: Француза М.Г.,
учасники справи:
заявник (стягувач): ОСОБА_1 ,
заінтересована особа (боржник): акціонерне товариство «Ідея Банк»,
суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Левко Любов Романівна,
розглянув цивільну справу за скаргою ОСОБА_1  на дії головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Левко Любові Романівни про визнання неправомірною та скасування постанови від 29 червня 2021 року про закінчення виконавчого провадження №65918188 з примусового виконання виконавчого листа № 127/984/20, виданого 15 лютого 2021 року на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 вересня 2020 року, за участі заінтересованої особи – акціонерного товариства «Ідея Банк» за апеляційною скаргою представника стягувача  ОСОБА_1 адвоката Якименка Олексія Олексійовича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 серпня 2021 року, постановлену місцевим судом під головуванням судді Іщук Т.П.,

встановив:

В серпні 2021 року представник стягувача ОСОБА_1 адвокат Якименко Олексій Олексійович звернувся до суду із вказаною скаргою.
Вимоги скарги мотивовані тим, що 15 лютого 2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області на підставі рішення суду в справі №127/984/20 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги від 07 грудня 2018 року виданий виконавчий лист про стягнення з банку на користь ОСОБА_1 713 382 грн., який направлений на примусове виконання та 25 червня 2021 року Галицьким ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) було відкрито виконавче провадження за №65918188. 
Проте, вже 29 червня 2021 року державний виконавець закінчив виконавче провадження на підставі п.9. ст.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в зв`язку з погашенням заборгованості).
Заявник вважає, що відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження, зважаючи на те, що державним виконавцем було прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження передчасно, оскільки про існування меморіального ордера № 6029056 від 17 червня 2021 року, що підтверджує сплату суми заборгованості на користь стягувача вона не знала, а також даний документ лиш свідчить про переміщення коштів в середині структури банку, та не підтверджує факт виплати останнім коштів за рішенням суду.
Поряд з цим, ОСОБА_1 звертає увагу, що банком на даний час частково виконано рішення суду, а саме сплачено кошти в розмірі 622975,42 грн, що підтверджується заявою про видачу готівки № 8999162 від 25 червня 2021 року, однак загальна сума заборгованості становить 713382,00 грн, а тому банку необхідно сплати кошти в розмірі 101606,58 грн. 
Про вказану обставину ОСОБА_1 інформувала державного виконавця, однак останній передчасно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. 
За таких обставин просила скаргу задовольнити та визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №65918188 від 29 червня 2021 року, прийняту державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Левко Л. Р., а також стягнути на користь ОСОБА_1 5000 грн понесеною нею витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Левко Любові Романівни про визнання неправомірною та скасування постанови від 29 червня 2021 року про закінчення виконавчого провадження №65918188 з примусового виконання виконавчого листа № 127/984/20, виданого 15 лютого 2021 року на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 вересня 2020 року, за участі заінтересованої особи - Акціонерного товариства «Ідея Банк».
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, представник стягувача ОСОБА_1 адвокат Якименко Олексій Олексійович подав апеляційну скаргу у якій посилаючись на порушення судом норм Конституції та законів України, просив суд скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення, яким задовольнити скаргу в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку заявника обов`язок сплатити податок від отриманої суми виникає в стягувача, а не у боржника, як про те зазначено в оскаржуваній ухвалі суду. Поряд з цим, вважає, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів щодо сплати боржником податків та зборів у недоплаченій стягувачу сумі. Вважає, що рішення суду виконане не в повному обсязі, внаслідок чого постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є передчасною.
08 жовтня 2021 року Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечило аргументи заявника викладені в ній вказавши, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та застосував до них норми права, які відповідають вказаним обставинам. Також, вважає, що державним виконавцем правомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення суду виконане повністю, зокрема, виконане до відкриття виконавчого провадження, про що свідчить меморіальний ордер про перерахування кошів на поточний рахунок ОСОБА_1 , наданий боржником до свого листа від 25 червня 2021 року.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам ухвала суду відповідає.
Судом достовірно встановлено, що 17 вересня 2020 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі №127/984/20 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про стягнення грошових коштів, ухвалено рішення, яким стягнуто з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором поворотної фінансової допомоги від 07 грудня 2018 року у розмірі 713382 грн, з яких: 19000 грн – сума позики, 12 282 грн – проценти за користування позикою, 511 100 грн – пеня, а також вирішено питання розподілу судового збору (т. 1 а.с. 107-111).
29 вересня 2020 року Вінницьким міським судом Вінницької області по вищевказаній справі ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 6200 грн витрат на професійну правничу допомогу (т. 1 а.с. 113-114).
03 лютого 2021 року постановою Вінницького апеляційного суду рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 вересня 2020 року та додаткове рішення цього суду від 29 вересня 2020 року залишено без змін, а також стягнуто з банку на користь ОСОБА_1 понесені витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 5 000 грн (т. 1 а.с. 232-236).
Рішення набрали законної сили та на їх підставі 15 лютого 2021 року видано виконавчі листи (т. 3 а.с. 4).
31 травня 2021 року постановою Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалу Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 2020 року та вищевказані рішення суду першої та апеляційної інстанції залишені без змін (т. 2 а.с. 184-190).
Виконавчий лист щодо боржника АТ «Ідеал Банк» про стягнення заборгованості з банку на користь ОСОБА_1 у розмірі 713382 грн пред`явлений до виконання до Галицького ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) та 25 червня 2021 року відкрите виконавче провадження (постанова від 25 червня 2021 року, ВП 65918188) (т. 3 а.с. 5).
25 червня 2021 року на адресу Галицького ВДВС надійшов лист від АТ «Ідея Банк» з повідомленням, що останній виконав рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 вересня 2020 року, додаткове рішення суду від 29 вересня 2020 року, а також постанову апеляційної інстанції від 03 лютого 2021 року. Зокрема вказано, що 17 червня 2021 року на поточний рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ «Ідея Банк», перераховано суму коштів в розмірі 724 582,00 грн за винятком податків та зборів, які банк, як податковий агент, відповідно до норм Податкового кодексу України утримав із суми доходу виплаченого у вигляді пені та процентів за користування позикою, а саме: 94208,76 грн - податок на доходи фізичних осіб та 7850,73 грн – військовий збір. На підтвердження банк надав копії меморіальних ордерів про перерахування коштів: від 17 червня 2021 року №6029056 про оплату на поточний рахунок ОСОБА_1 724 582,00 грн, від 23 червня 2021 року №8051300 про перерахунок кошів в сумі 94208,76 грн з рахунку ОСОБА_1 на рахунок банку для утримання ПДФО за червень 2021 року, від 23 червня 2021 року № 8051882 на суму 7850,73 грн щодо утримання військового збору, від 23 червня 2021 №8050917 на суму 94208,76 грн про перерахунок ПДФО з ОСОБА_1 на рахунок казначейства, від 23 червня 2021 року №8051121 на суму 7850,73 грн про перерахунок військового збору з ОСОБА_1 на рахунок казначейства (т. 3 а.с. 36-39)
29 червня 2021 року постановою головного державного виконавця Галицького ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Левко Л. Р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №127/984/20 відносно боржника АТ «Ідеал Банк» про стягнення заборгованості з банку на користь ОСОБА_1 у розмірі 713382 грн закінчене на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) (т. 3 а.с. 11, 42, 60).
Із змісту вказаної постанови слідує, це рішення прийняте на підставі вищевказаної заяви представника АТ «Ідея банк» про виконання рішення суду та наданих доказів.
У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; водночас основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження».
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.
Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Зазначене конституційне положення відображено й у частинах першій та другій статті 18 ЦПК України, в якій вказано, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.
У справі «Горнсбі проти Греції» ЄСПЛ зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Крім того, слід наголосити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців
За змістом ст. 1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
За змістом п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням суду на користь заявника з АТ «Ідея Банк» стягнуті 713382 грн, з яких: 190000 грн – сума позики, 12282 грн – проценти за користування позикою, 511100 грн – пеня. Тобто, на користь заявника стягнуті не тільки борг, а й пеня й відсотки за користування позикою.
Водночас, відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.
Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).
Відповідно до підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (далі – ПК України) 164.2.14. до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім: а) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом; б) відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання; в) пені, що сплачується на користь платника податку за рахунок бюджету (цільового страхового фонду) внаслідок несвоєчасного повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або інших сум бюджетного відшкодування; г) суми втрат, заподіяних платнику податку актами, визнаними неконституційними, або незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, що відшкодовуються державою в порядку, встановленому законом ; ґ) виплати з державного бюджету, пов`язані з виконанням рішень закордонних юрисдикційних органів, у тому числі Європейського суду з прав людини, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України. Дія цього підпункту не поширюється на оподаткування сум страхових виплат, страхових відшкодувань і викупних сум за договорами страхування.
Згідно підпункту 164.2.20 пункту 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 165.1.31 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому, основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку.
Згідно пункту 167.1 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Відповідно до підпункту 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Відповідно до ст.163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи – доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Отже із системного аналізу наведених правових норм слідує, що стягнуті з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 на підставі судового рішення проценти за користування позикою в розмірі 12282 грн та пеня – 511 100,00 грн підлягають оподаткуванню та відповідно становить 94208,76 грн. – податок на доходи фізичних осіб і 7850,73 грн. – військовий збір, а сума повернутої позики в розмірі 190 000 грн відповідно до підпункту 165.1.31 ПК України, в свою чергу оподаткуванню не підлягає, на що вірно звернено увагу судом попередньої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали суду.
Поряд з цим, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Відповідно абзацу «а» п.176.2 ст.176 особи, які відповідно до Податкового кодексу України мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.
Відповідно до підпункту 14.1.180. податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
Тобто утримання податків та зборів з доходу є обов`язком саме банку, як податкового агента, незалежно від порядку такої виплати, а не стягувача, як про те зазначає представник останньої.
Як вбачається з матеріалів справи, 17 червня 2021 року банком перераховано на поточний рахунок ОСОБА_1 , який відкритий у АТ «Ідея Банк» за № НОМЕР_1 , кошти в розмірі 724582,00 грн, за винятком податків та зборів, які банк, як податковий агент, утримав відповідно до вимог Податкового кодексу України та сплатив до бюджету, зокрема 94208,76 грн - податку на доходи фізичних осіб та 7850,73 грн – військового збору.
Сума коштів, яка залишилась після сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, отримана заявником, що й підтверджується нею безпосередньо, а також доданою нею заявою на видачу готівки від 25 червня 2021 року за № 8999162.
Відтак, встановивши, що боржник АТ «Ідея Банк» перерахував на поточний рахунок ОСОБА_1 кошти, за винятком податків та зборів, які банк, як податковий агент утримав відповідно до вимог Податкового кодексу України та сплатив до бюджету, суд попередньої інстанції прийшов до вірного висновку про повне виконання рішення суду, а дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження є правомірними, оскільки право ОСОБА_1 не є порушеним.
Доводи апеляційної скарги про те що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів щодо сплати боржником податків та зборів у недоплаченій стягувачу сумі, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи, зокрема меморіальним ордером № 8050914 від 23 червня 2021 року (т. 3 а.с. 77) та меморіальним ордером № 0851121 від 23 червня 2021 року (т. 3 а.с. 78).
Інші доводи скарги, щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни судового рішення – не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України і її слід залишити без змін.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника стягувача ОСОБА_1 адвоката Якименка Олексія Олексійовича залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 серпня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                         О.Ю. Береговий

Судді:                         О.С. Панасюк

                                                                               Т.М. Шемета