09.11.21
22-ц/812/2021/21
Головуючий суду першої інстанції Нікітін Д.Г.
Провадження № 22-ц/812/2021/21 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року м. Миколаїв Справа № 487/6715/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого Царюк Л.М., 
суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М., 
при секретарі судового засідання - Андрієнко Л.Д.,
за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Свєтликова Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (далі - АТ «Миколаївгаз») на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2021 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Нікітіна Д.Г., в приміщенні цього ж суду, за заявою ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв представник ОСОБА_1 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до АТ «Миколаївгаз», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської області, ОСОБА_3 , про визнання незаконними дій з відключення постачання газу,

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до АТ «Миколаївгаз», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської області, ОСОБА_3 , в якому просила визнати дії АТ «Миколаївгаз» з відключення 14 вересня 2021 року постачання газу до квартири АДРЕСА_1 незаконними, посилаючись на те, що належна їй на праві власності кв. АДРЕСА_1 , була продана на відкритих торгах (аукціоні) організованих на електронній торговій площадці ТОВ «Закупівлі ЮА», оформлених протоколом електронного аукціону UA-EA-2019-03-14-000020-b, від 05 квітня 2019 року, шляхом укладання договору купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні, укладеного між ПАТ «Дельта Банк», який є правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк» та переможцем аукціону - ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. за р. № 323.
У зв`язку з тим, що зазначена квартира була продана з чисельними порушеннями законодавства, а також прав неповнолітньої дитини, яка на момент продажу квартири була зареєстрована та проживала в квартирі, електронний аукціон, як договір купівлі-продажу квартири, що була продана на аукціоні, були оскаржені нею до Центрального районного суду м. Миколаєва, справа № 490/3925/19.
Покупець квартири ОСОБА_3 , дізнавшись про оскарження нею електронного аукціону в суді, приходив з групою чоловіків та намагався вигнати її та її родину з квартири. 
Не зумівши цього зробити, ОСОБА_3 звернувся до АТ «Миколаївгаз» з заявою про припинення постачання газу до квартири та 14 вересня 2021 року представником АТ «Миколаївгаз» було відключено постачання газу до кв. АДРЕСА_1 .
Одночасно з позовною заявою ОСОБА_2 було подано заяву про забезпечення позову зобов`язанням АТ «Миколаївгаз» поновити газопостачання до квартири АДРЕСА_1 , в якій позивач посилалася на вказані вище обставини, а також на те, що зазначена квартира є єдиним місцем проживання її та проживання її неповнолітнього сина. Іншим житлом їхня родина не забезпечена. В результаті протиправних дій відповідачів вони проживають без газу, не можуть готувати собі їжу, опалювати житло. Отже без вказаних комунальних послуг проживання неповнолітньої дитини в квартирі є неможливим.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2021 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Зобов`язано АТ «Миколаївгаз» поновити газопостачання до кв. АДРЕСА_1 до закінчення розгляду справи.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, місцевий суд виходив із того, що на теперішній час між колишнім власником квартири (позивачем у справі) та теперішнім власником ОСОБА_3 існує спір щодо правомірності переходу прав власника, який вирішується в суді та у зв`язку з цим в якості забезпечення позову постановою Миколаївського апеляційного суду від 20 червня 2019 року було накладено арешт на спірну квартиру.
Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір, отже під час вирішення спору щодо протиправності дій АТ «Миколаївгаз» по відключенню постачання газу існує реальна загроза не відновлення постачання газу, де мешкає споживач цих послуг ОСОБА_2 зі своєю дитиною, що може в подальшому при задоволенні позовних вимог утруднити виконання судового рішення з приводу поновлення газопостачання до спірної квартири. Заявлені позивачем заходи забезпечення позову відповідають предмету позовних вимог у даній справі. Застосування забезпечення позову зобов`язанням АТ «Миколаївгаз» поновити постачання до спірної квартири до закінчення розгляду справи не має ознак суттєвого обмеження прав АТ «Миколаївгаз» та відповідає вимогам суспільних інтересів.
Не погодившись з таким судовим рішенням, АТ «Миколаївгаз» оскаржило його в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги, де посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскарженої ухвали, просило її скасувати повністю та прийняти постанову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги мотивовано тим, що місцевий суд при застосуванні заходів забезпечення позову не звернув уваги та не надав жодної правової оцінки тому факту, що договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 , укладений між ПАТ «Дельта Банк» та переможцем аукціону - ОСОБА_3 від 24 квітня 2019 року, на момент звернення ОСОБА_3 із заявою про відключення від системи газопостачання (11 червня 2019 року) та на момент припинення газопостачання (23 липня 2019 року) був чинним.
Крім того, судом першої інстанції не було встановлено незаконність набуття права власності на кв. АДРЕСА_1 ОСОБА_3 . За приписами частини 2 статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Недоведеність позивачем незаконності набуття ОСОБА_3 права власності на кв. АДРЕСА_1 не взята до уваги місцевим судом та не відображена в мотивувальній частині ухвали про забезпечення позову.
Також не враховано, що попередні розрахунки позивача за спожитий природний газ жодним чином не свідчать про продовження існування між позивачем та відповідачем договірних правовідносин з розподілу природного газу після набуття права власності на спірну квартиру новим власником ОСОБА_3 .
За наведених обставин оскаржена ухвала місцевого суду від 23 вересня 2021 року є необґрунтованою.
До того ж заява про забезпечення позову не містить чітких, конкретних доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. В заяві про забезпечення позову не наведено достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову.
Виникнення спору між сторонами не є причиною, внаслідок якої невжиття заходів його забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в і інтересах якої діє її представник ОСОБА_1 , доводи апеляційної скарги не визнала, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого суду без змін.
Відзив мотивовано тим, що не застосування заходів забезпечення позову у зазначений спосіб може у подальшому утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки більша частина квартири зроблена з гіпсокартону, квартира в осінній та зимовий період буде залишена без опалення та освітлення, що призведе до її руйнування та знецінення, а також зробить неможливим для подальшого проживання та використання.
Крім цього, спірна квартира є єдиним місцем проживання позивача та її родини.
Відзиви на апеляційну скаргу на час розгляду апеляційної скарги від інших учасників справи не надходили. 
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2 статті 367 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 17 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до АТ «Миколаївгаз», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської області, ОСОБА_3 , в якому просила визнати дії АТ «Миколаївгаз» з відключення 14 вересня 2021 року постачання газу до квартири АДРЕСА_1 незаконними. При цьому зазначала, що вона є колишнім власником кв. АДРЕСА_1 . Квартира була продана на відкритих торгах (аукціоні) організованих на електронній торговій площадці ТОВ «Закупівлі ЮА», оформлених протоколом електронного аукціону UA-EA-2019-03-14-000020-b, від 05 квітня 2019 року, шляхом укладання договору купівлі-продажу квартири, між ПАТ «Дельта Банк», який є правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк» та переможцем аукціону - ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом.
У зв`язку з тим, що зазначена квартири була продана з чисельними порушеннями законодавства результати аукціону були оскаржені нею до Центрального районного суду м. Миколаєва, цивільна справа № 490/3925/19. 
Рішення у справі № 490/3925/19 ще не прийнято, проте новий власник квартири ОСОБА_3 звернувся до АТ «Миколаївгаз» з заявою про припинення постачання газу до квартири та 14 вересня 2021 року представником АТ «Миколаївгаз» було відключено постачання газу до кв. АДРЕСА_1 , що на її думку є незаконним.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина 2 статті 149 ЦПК України).
Згідно частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).
Відповідно до пункту 6 частини 1  статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Встановивши, що на теперішній час існує спір щодо переходу права власності на квартиру АДРЕСА_1 , позивач як колишній власник зазначеної квартири, що перебувала в іпотеці, залишилася зареєстрованою в цій квартирі та продовжує там проживати зі своєю родиною, та користуватися послугами відповідача, доводить в судових інстанціях протиправність переходу до ОСОБА_3 , прав нового власника квартири, надавши оцінку відповідності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивача, яка діє від свого імені, а також як законний представник від імені свого неповнолітнього сина.
З огляду на встановлені судом обставини та наведені норми права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що забезпечення позову зобов`язанням АТ «Миколаївгаз» поновити газопостачання до кв. АДРЕСА_1 до закінчення розгляду справи відповідають змісту порушеного, на думку позивача, права, яка звернулася до суду за захистом права споживача на користування послугами, що надає відповідач, та є співмірними із заявленими вимогами.

Дії відповідача по відключенню газопостачання до вказаної квартири, знаючи при цьому, що позивач є колишнім власником цього житла, який оспорює право власності на вказане житло нового власника, можуть ускладнити виконання ймовірного судового рішення.
Отже, доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд при застосуванні заходів забезпечення позову не звернув уваги та не надав жодної правової оцінки тому факту, що договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 , укладений між ПАТ «Дельта Банк» та переможцем аукціону - ОСОБА_3 від 24 квітня 2019 року, на момент звернення ОСОБА_3 із заявою про відключення від системи газопостачання (11 червня 2019 року) та на момент припинення газопостачання (23 липня 2019 року) був чинним не заслуговують на увагу, оскільки як правильно встановив суд правомірність права власності ОСОБА_3 на спірну квартиру за позовом ОСОБА_2 розглядається судом в іншому провадженні, де буде надана правова оцінка зазначеним фактам. У цій справі зазначені обставини не входять до предмету доказування. 
Також у межах розгляду цієї справи не підлягають встановленню та доведеності обставини щодо незаконності набуття права власності на кв. АДРЕСА_1 ОСОБА_3 . 
Аргументи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що попередні розрахунки позивача за спожитий природний газ жодним чином не свідчать про продовження існування між позивачем та відповідачем договірних правовідносин з розподілу природного газу, після набуття права власності на спірну квартиру новим власником ОСОБА_3 є неприйнятними, оскільки судом враховано, що ОСОБА_2 є колишнім власником квартири, зареєстрована в цій квартирі та має право на користуванням цим житлом, а відтак і послугами, що надаються до цієї квартири. 
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що при постановленні ухвали суд першої інстанції надав оцінку обґрунтованості доводам позивача щодо вимог про забезпечення позову та правильно задовольнив ці вимоги. 
З огляду на зазначене доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції щодо оскарженої ухвали про забезпечення позову не спростовують, а зводяться до тлумачення скаржником норм процесуального права.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином,  апеляційний суд вважає, що  питання про забезпечення позову вирішено судом першої  інстанції з додержанням вимог процесуального закону, а оскаржена ухвала   постановлена з відповідно до  вимог закону, тому правові підстави для її скасування  відсутні.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відносяться за рахунок АТ «Миколаївгаз».
Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 11 листопада 2021 року.