ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5937/21 Справа № 209/2854/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Замкова Я. В. Доповідач - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", треті особи: Дніпровський відділ ДВС м. Кам`янське Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Кудрявцев Вячеслав Олександрович, про скасування обтяження, -

В С Т А Н О В И Л А : 

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", треті особи: Дніпровський відділ ДВС м. Кам`янське Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Кудрявцев В.О. про скасування обтяження.
Позовні вимоги мотивовані тим, що з 11 травня 2012 року ОСОБА_1  є новим власником торгового комплексу, який розташований за адресою:  АДРЕСА_1 , що був придбаний нею на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна і ніякого відношення до зобов`язань попереднього власника не має. 25 червня 2012 року ОСОБА_1  звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою, в якій просила вчинити дії щодо виключення запису з Державного реєстру іпотек та вилучення обтяження щодо належного їй майна, але відповіді від ПАТ КБ «ПриватБанк» про розгляд заяви на адресу ОСОБА_1  не надходило. Відтак, обтяження з належного позивачці нерухомого майна - торгового комплексу станом на день звернення до суду з цим позовом відповідачем не зняті. 11 лютого 2020 року ОСОБА_1  звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради з заявою щодо обтяження прав (припинення заборони на нерухоме майно). 11 лютого 2020 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради було винесене рішення про відмову у задоволенні заяви  ОСОБА_1   ОСОБА_1  вважає, що вищевказаний запис про обтяження, що внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, порушують її права, як власника нерухомого майна та підлягають скасуванню, оскільки ОСОБА_1 , будучи добросовісним набувачем, позбавлена можливості розпоряджатися своїм майном. Обтяження на нерухоме майно, належне ОСОБА_1  було накладено в рамках стягнення з попереднього власника майна і не пов`язані з позивачем безпосередньо. 
Враховуючи викладене, позивачка просила скасувати обтяження на нерухоме майно та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - відомості про обтяження на нерухоме майно - торговий комплекс, який розташований за адресою:  АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 7575624, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 7245379, зареєстровано: 23 травня 2008 року реєстратором: приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кудрявцевим Вячеславом Олександровичем, підстава обтяження: договір іпотеки, реєстровий № 1409, від 23 травня 2008 року, приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального кругу Кудрявцев Вячеслав Олександрович. 
Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 лютого 2021 року позовні вимоги задоволені, а саме, скасовано обтяження на нерухоме майно та вилучено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - відомості про обтяження на нерухоме майно - торговий комплекс, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 7575624, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 7245379, зареєстровано: 23 травня 2008 року реєстратором: приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кудрявцевим Вячеславом Олександровичем, підстава обтяження: договір іпотеки, реєстровий № 1409, від 23 травня 2008 року, приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кудрявцев Вячеслав Олександрович.
Рішення суду мотивоване тим, що позивачка обмежена в реалізації права власності на належне їй нерухоме майно та обмежена розпоряджатися своєю власністю через те, що на торговий комплекс у АДРЕСА_1 , наявні обтяження, накладені ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору іпотеки № 1409 від 23 травня 2008 року. Крім того, суд вказав, що відповідач як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивачки заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, заперечень за позовом не надав, в результаті чого позивачка позбавлена можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб.
В апеляційній скарзі акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що доказів на підтвердження звернення позивачки до державного реєстратора із заявою про вчинення останнім дій щодо зняття обтяжень з майна, матеріали справи не містять. Крім того, апелянт вказує, що позивачкою обрано невірний спосіб захисту, оскільки зняття заборони за рішенням суду та у випадках придбання за результатами прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, відбувається без надання окремої заяви. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , придбала з прилюдних торгів нерухоме майно - торговий комплекс, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки.
На підставі протоколу проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна № 1-04047-1-1Н-1 від 23 квітня 2012 року заступником начальника Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ було складено акт про проведення прилюдних торгів реалізації арештованого нерухомого майна, предмета іпотеки.
Відповідно до даного акту, продаж вищезазначеного майна здійснено при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-129 від 08 лютого 2010 року, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», а також акту опису й арешту майна складеного 10 березня 2010 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції. Переможець прилюдних торгів: Толкунова Н.А,. якою сплачено за придбане майно суму 37 000 грн., з яких загальна сума винагороди ТОВ «ТД «Укрспецреалізація» становить 4070,00 грн. та сплата за лот № 1, згідно протоколу проведення прилюдних торгів № 1-04047-1-1н-1 від 23 квітня 2012 року становить 32 930,00 грн., які перераховані переможцем аукціону на депозитний рахунок Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції.
ОСОБА_2 отримала у встановленому законом порядку Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серії ВРР № 703063, виданого 11 травня 2012 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Морозовою О.В., яке зареєстровано в Обласному комунальному підприємстві «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав від 21.06.2012 року.
Встановлено, що за Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна мається запис про обтяження: заборона на нерухоме майно - торговий комплекс, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що були накладені на користь ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору іпотеки № 1409 від 23 травня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 ..
Вказані обставини свідчать про те, що позивачка обмежена в реалізації права власності на належне їй нерухоме майно та обмежена у праві розпоряджатися своєю власністю через наявні обтяження на торговий комплекс, накладені ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору іпотеки № 1409 від 23 травня 2008 року.
За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Положеннями ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких , заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні «Рисовський проти України» (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено «Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Позивачка набула права власності на будинок правомірно, ніким не оскаржене , її право на мирне володіння майном є порушеним через існування заборони на підставі архівного запису .
Згідно ст. 4 ЗУ «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Статтею 17 ЗУ «Про іпотеку» визначені підставі припинення іпотеки, зокрема іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо Іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Оскільки предмет іпотеки був реалізований в порядку ст. 41 ЗУ "Про іпотеку", реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. 
Тобто з моменту складання Акту про реалізацію предмета іпотеки, як це передбачено ст. 47 ЗУ «Про іпотеку» настають наслідки визначені ст. 50 ЗУ «Про іпотеку» а саме: після продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах або продажу предмета іпотеки відповідно до статті 38 цього Закону припиняються будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, які виникли після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором, згідно з яким було звернене стягнення на предмет іпотеки.
Згідно ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику ( речове право на чуже майно).
Відповідно до ст.ст. 8, 16 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 6 постанови КМУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 №1127, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.
Згідно ст. 73 ЗУ "Про нотаріат", нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 74 ЗУ "Про нотаріат", одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
Згідно з п.п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. 
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону державна реєстрація проводиться на підставі рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.
Врахувавши те, що відповідач як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивачки заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, заперечень за позовом не надав, в результаті чого позивачка позбавлена можливості реалізувати свої права, як власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Доводи апелянта в скарзі про те, що доказів на підтвердження звернення позивачки до державного реєстратора із заявою про вчинення останнім дій щодо зняття обтяжень з майна, матеріали справи не містять, - колегія суддів вважає безпідставними, так як вони спростовуються матеріалами справи, зокрема, на аркуші справи 9 мається рішення державного реєстратора про відмову у задоволенні заяви від 11 лютого 2020 року.
Твердження апелянта про те, що позивачкою обрано невірний спосіб захисту, оскільки зняття заборони за рішенням суду та у випадках придбання за результатами прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, відбувається без надання окремої заяви, - колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що вони зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі. Позивачці було відмовлено у вчиненні реєстраційної дії щодо припинення заборони на нерухоме майно, а тому вона не позбавлена звернутися до суду із вказаними вимогами. 
Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, врахувавши заявлені позовні вимоги та підстави, на які сторони посилалися в обґрунтування своїх вимог, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку обставинам справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення. 
Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 лютого 2021 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко