ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року	Львів	Справа № 140/14763/20 пров. № А/857/9906/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
за участі секретаря судового засідання:           Вовка А.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області, 
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року (суддя – Валюх В.М., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м.Луцьк, дата складання повного тексту – не вказана), 
в адміністративній справі №140/14763/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-Агро" до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України, 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

                                                             встановив: 

У жовтні 2020 року позивач ТОВ "Волинь-Агро" звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів ГУ ДПС України у Волинській області, Державної податкової служби України, в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Волинській області №1864998/37691361 від 25.08.2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 07.08.2020 року, поданої ТОВ "Волинь-Агро"; 2) зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 07.08.2020 року, подану ТОВ "Волинь-Агро"; 3) стягнути з відповідача  на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. та на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн.. 
Відповідачі позовних вимог не визнали, в суді першої інстанції подали спільний відзив на позовну заяву, просили відмовити повністю в задоволенні позову повністю. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Волинській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 25 серпня 2020 року №1864998/37691361. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану Товариством з обмеженою відповідальністю “Волинь-Агро” податкову накладну від 07 серпня 2020 року №4. Стягнуто з ГУ ДПС у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ “Волинь-Агро” судові витрати в загальному розмірі 5602 гривні. 
З цим рішенням суду першої інстанції від 28.01.2021 року не погодився відповідач ГУ ДПС у Волинській області та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а обставини справи досліджені судом неповно та не об`єктивно, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позивачем подано на реєстрацію податкову накладну №4, виписану на ТОВ «Волинь-Агро» 07.08.2020 року, а платіжні доручення виписані до здійснення господарської операції, тому подані платіжні доручення не  відносяться до даної господарської операції. Також вказує апелянт, що дані платіжні доручення не містять підпису та відмітки банку про проведення сум. З урахуванням чого вважає відповідач, що позивачем не було надано повного пакету первинних документів, які підтверджують фактичне  здійснення господарських операцій, по яким була складена спірна податкова накладна. Тому оскаржене рішення відповідача є обґрунтованим, прийнятим з дотриманням вимог чинного законодавства. З приводу зобов`язання відповідача зареєструвати податкову накладу скаржник розцінює як вручання в дискреційні повноваження контролюючого органу. В частині вирішення вимог про стягнення витрат на правову допомогу, апелянт вважає, заявлена сума витрат є необґрунтована, безпідставна та неспівмірна, а також матеріали справи не містять чіткого розрахунку в розрізі оплати за кожну послугу окремо, а лише загальна сума. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення суду від 28.01.2021 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що оскаржене рішення суду є законним та обґрунтованим. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишивши рішення суду без змін. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу відповідача ГУ ДПС у Волинській області слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ТзОВ "ВОЛИНЬ-АГРО" (код 37691361) згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 21.09.2011 зареєстроване юридичною особою та взяте на облік як платник податку, основний вид діяльності згідно з КВЕД 01.11 «Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур». 
07.08.2020 позивачем ТзОВ “Волинь-Агро” складено та подано до реєстрації податкову накладну (далі по тексту – ПН) № 4 (покупець ТзОВ “АДМ Юкрейн”, товар - ячмінь 3 класу українського походження урожаю 2020р., обсяг постачання 711198,70  грн., сума ПДВ 142239,74  грн.) (а.с. 11-12). 
Згідно із квитанцією №9194243868 від 11.08.2020 реєстрація ПН №4 від 07.08.2020 була зупинена з таких підстав: коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 1003, відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій; запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання про прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН (а.с. 13). 
18.08.2020 ТзОВ “Волинь-Агро” подало пояснення №18/08-2 (а.с. 17-18), у яких повідомило, що ТзОВ “Волинь-Агро” уклало договір поставки з ТзОВ “АДМ Юкрейн” №400/1-136226 від 29.07.2020, за умовами якого постачальник (ТзОВ “Волинь-Агро”) має поставити покупцю (ТзОВ “АДМ Юкрейн”) ячмінь 3-го класу українського походження урожаю 2020 року. 
Основним видом діяльності ТзОВ “Волинь-Агро” є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11). ТзОВ “Волинь-Агро” станом на 31.07.2020 користується на умовах оренди земельними ділянками загальною площею 5237,4709 га. Під урожай 2020 року було посіяно ячмінь озимий на площі 964,99 га, що підтверджується даними статистичної звітності, а саме формою № 4-сг. Насіння, добрива, засоби захисту рослин, паливо для вирощування ячменю озимого придбавалось у платників ПДВ, що має відображення у ЄРПН. Посів, обробка, та збирання врожаю ячменю озимого здійснювалось власною сільськогосподарською технікою, наявність якої відображена у статистичній звітності за ф. 10-мех. За період з 10.07.2020 по 26.07.2020 зібрано ячменю озимого урожаю 2020 року 4586,29 т, що підтверджується реєстрами зерна з поля, та статистичною звітністю за формою 37-сг по Турійському і Любомльському районах. 
ТзОВ “Волинь-Агро” укладено договір складського зберігання №6-16/07/20 від 06.07.2020, предметом якого є домовленість сторін про надання зерновим складом за плату послуг по доведенню товару, що передається поклажодавцем, до відповідних кондицій, згідно ДСТУ, ТОСТ, параметрів, державних стандартів, послуг зі зберігання, сушки, очистки, прийомки та завантаження товару та повернення товару останньому (чи особі, зазначеній ним як одержувач) у кількості та на умовах визначених договором. Перевезення ячменю озимого на зерновий склад здійснювалось власним та найманим автотранспортом. Наявність власного автотранспорту підтверджується статистичною звітністю за ф. 10-мех. щодо орендованого транспорту - додано копії договорів оренди автотранспорту. 
07.08.20200 ТзОВ “Волинь-Агро” реалізувало ТзОВ “АДМ Юкрейн” ячмінь 3-го класу українського походження урожаю 2020 року у кількості 161,026 т на загальну суму 853438,44  грн., що підтверджується видатковою накладною №61 від 07.08.2020, та трьохстороннім актом прийому-передачі ячменю від 07.08.2020. За період з 29.07.2020 по 07.08.2020 ТзОВ “Волинь-Агро” по договору поставки №400/1-136226 від 29.07.2020 відвантажило 4520,599 т на загальну суму 23959192,79 грн., а ТзОВ “АДМ Юкрейн” сплатило 18484601,35 грн.. 
В поясненнях від 18.08.2020 №18/08-2 ТзОВ “Волинь-Агро” просило прийняти рішення про реєстрацію ПН №4 від 07.08.2020 в ЄРПН (а.с. 17-19), та до пояснень були подані додатки (а.с. 15-16, 20-79). 
Рішенням Комісії ГУ ДПС у Волинській області від 25.08.2020 №1864998/37691361 відмовлено в реєстрації ПН від 07.08.2020 №4, у зв`язку із тим, що платником податку не надано копій документів, а у графі “додаткова інформація” зазначено, що “розрахункові документи на підтвердження оплати подані частково” (а.с. 9-10). 
31.08.2020 за №31/08/20 ТзОВ “Волинь-Агро” подало до ДПС України скаргу на рішення Комісії ГУ ДПС у Волинській області від 25.08.2020 №1864998/37691361, за наслідками розгляду якої рішенням Комісії ДПС України від 08.09.2020 №48681/37691361/2 скаргу залишено без задоволення (а.с. 72, 80). 
Не погоджуючись із рішенням контролюючого органу про відмову в реєстрації податкової накладної, позивач звернувся з даним позовом до адміністративного суду. 

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову, з врахуванням наступного. 
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. 
Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. 
За правилами абзаців першого, п`ятого пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. 
За приписами абзаців десятого, дванадцятого пункту 201.10. статті 201 ПК України якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16   цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин. Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку. 
Відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України. 
На виконання цієї норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.12.2019 №1165 (набрання чинності відбулась 01.02.2020), якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - Порядок №1165). 
Згідно із п.4 Порядку №1165, у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі. 
Пунктом 5 Порядку №1165 передбачено, що платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку, показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій. 
Відповідно до вимог п.6 Порядку №1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня. У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. 
У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (п.7 Порядку №1165). 
Відповідно до п.10 Порядку №1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації. 
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації (пункт 11 Порядку №1165). 
Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку (п.25 Порядку №1165). 
Як зазначалось вище, відповідно до квитанції №9194243868 від 11.08.2020, реєстрація податкової накладної №4 від 07.08.2020 зупинена на підставі підпункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, з підстав відсутності кодів УКТЗЕД/ДКПП товар/послуг 1003, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій та запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН в ЄРПН. 
Водночас, на момент формування квитанції, якою зупинено реєстрацію податкової накладної, Критерії ризиковості здійснення операцій визначені додатком 3 до Порядку №1165. 
Пункт 1 додатку 3 до Порядку №1165 відносить до ознак ризиковості здійснення операцій наступне: відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, у таблиці даних платника податку на додану вартість як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС. 
Відтак, аналіз пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій свідчить про те, що для того, аби встановити наявність у господарської операції такої ознаки мають існувати визначені цим пунктом передумови, а також для підтвердження відповідності господарської операції вказаному критерію слід навести обґрунтований розрахунок за цим критерієм, якому відповідає платник податку, чого вимагає пункт 11 Порядку №1165. 
Однак, відсутність у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної зазначення конкретного критерію ризиковості здійснення операцій, про які йдеться у пункті 1 додатку 3 до Порядку №1165, із розрахованим показником за відповідним критерієм, якому відповідає платник податку, свідчить про необґрунтованість віднесення господарської операції до відповідного критерію, що визначений пунктом 1 Критеріїв ризиковості господарських операцій. Зокрема, контролюючим органом не наведено обґрунтування того, що обсяг постачання товару/послуги, зазначених у податкових накладних/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС, що свідчить про необґрунтованість такої квитанції. 
Крім цього, законодавцем не визначено чіткого переліку документів, які платник податку може подати до контролюючого органу в залежності від підстав зупинення реєстрації податкової накладної, а тому при зупиненні реєстрації податкової накладної з посиланням на ненадання платником податків достатніх документів, контролюючий орган має чітко зазначити конкретний вид критерію ризиковості платника податку та навести у розрізі визначеного критерію перелік документів, надання яких дасть можливість прийняти податкову накладну до реєстрації. 
Можливість надання платником податків достатніх документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного переліку необхідних документів для прийняття рішення щодо реєстрації податкової накладної. Необґрунтоване обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд, призводить до правової невизначеності, що не відповідає критерію обґрунтованості та пропорційності акта індивідуальної дії, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції - прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної. 
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.07.2019 в справі № 815/2985/18 (адміністративне провадження № К/9901/14651/19). 
Отже, квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної не відповідає вимогам, що встановлені до неї пунктом 11 Порядку №1165 в частині необхідності зазначення критерію (їв) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (их) зупинено реєстрацію податкової накладної в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку. 
Крім цього, у квитанції не зазначено, які саме документи слід надати платнику податків та чого мають стосуватися пояснення такого платника податків для того, аби реєстрація податкової накладної стала можливою, що також свідчить про невідповідність сформованої квитанції вимогам до таких, що визначені пунктом 11 Порядку №1165. 
Зміст цієї квитанції зумовлює висновок про те, що фіскальним органом в порушення пункту 201.16 статті 201 ПК України не вказано конкретного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних у такому виді, який би унеможливив неоднозначне розуміння цієї пропозиції платником податків, що призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд. 
Водночас, механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрацію яких відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначено наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 №520, яким затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №520). 
Пунктом 2 Порядку №520 визначено, що прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС. 
Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку №520, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі. Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу. 
Разом із тим, пунктом 5 Порядку №520 визначено перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, серед яких: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством. 
При цьому, письмові пояснення та копії документів, зазначені у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній/розрахунку коригування. 
Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «;Про електронні довірчі послуги» та «Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами», затвердженого в установленому порядку (пункти 6, 7 Порядку №520). 
Згідно з вимогами пунктів 9, 10 та 11 Порядку №520, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. 
Комісія регіонального рівня приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі. 
Підставами для прийняття комісією регіонального рівня рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є ненадання платником податків копій документів, а саме: договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них; документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних; розрахункових документів та або/банківських виписок з особових рахунків. 
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем надавалися для контролюючого органу відповідні пояснення та копії первинних документів щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено. 
Суд звертає увагу, що для виникнення податкового зобов`язання з ПДВ достатньо настання однієї з подій, тому обов`язок продавця виписати і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну на відповідну суму ПДВ кореспондує з правом контролюючого органу вимагати у платника ПДВ ту документацію, яка підтверджує настання саме такої події, а не обох подій одночасно. В разі зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку в якості оплати товарів/послуг, що підлягають постачанню, то документами, достатніми для підтвердження такої операції, будуть розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків, а також відповідні договори та рахунки на оплату, що підтверджують наявність правових підстав для зарахування відповідної суми коштів. Відповідно, саме такі документи можуть вважатися необхідною передумовою для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН. В разі відвантаження товару документами, достатніми для підтвердження такої операції, будуть видаткові накладні. 
Судом встановлено, що ТзОВ “Волинь-Агро” уклало договір поставки з ТзОВ “АДМ Юкрейн” №400/1-136226 від 29.07.2020, за умовами якого постачальник (ТзОВ “Волинь-Агро”) зобов`язується поставити та передати у власність покупцю (ТзОВ “АДМ Юкрейн”), а покупець прийняти та оплатити ячмінь 3-го класу українського походження урожаю 2020 року. Пунктом 5.1 вказаного договору передбачено, що покупець здійснює оплату 80% вартості поставленого товару шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника у відповідності до реквізитів, зазначених у рахунку постачальника, протягом 3-х банківських днів від дати отримання відповідних документів (а.с. 20-25). Тобто, умовами вказаного договору фактично передбачено відтермінування платежу. 
Відповідно до видаткової накладної від 07.08.2020 №61 та акту прийому-передачі від 07.08.2020 (а.с. 26-27) ТзОВ “Волинь-Агро” здійснило поставку на ТзОВ “АДМ Юкрейн” ячменю 3-го класу українського походження урожаю 2020 року в кількості 161,026 т. на суму 853438,44  грн., в т.ч. ПДВ 711198,70  грн., та на вказану господарську операцію було складено спірну ПН від 07.08.2020 №4. При цьому, на підтвердження часткової оплати поставленого товару позивач надав платіжне доручення від 13.08.2020 №00281768 про сплату ТзОВ “АДМ Юкрейн” на рахунок ТзОВ “Волинь-Агро” коштів в сумі 682746,52 грн. (а.с. 77). Вказані документи складені відповідно до вимог чинного законодавства. 
Таким чином, датою виникнення податкових зобов`язань була саме дата відвантаження товару, а не дата зарахування коштів на банківський рахунок позивача, тому подання платником податку розрахункових документів про часткову оплату за поставлений товар (при цьому, відтермінування сплати передбачено умовами договору поставки №400/1-136226 від 29.07.2020) не є перешкодою для реєстрації в ЄРПН спірної ПН від 07.08.2020 №4. 
Апелянт зауважує, що платіжні доручення від 30.07.2021 року та від 04.08.2021 року були раніше, ніж видаткова накладна №61 від 07.08.2020 та трьохсторонній Акт прийому-передачі ячменю від 07.08.2020р. Проте, такі твердження апелянта не заслуговують на увагу, оскільки матеріалами справи підтверджено, що поставка ячменю по Договору відбувалась з 29.07.2020 по 07.08.2020 року і позивач відвантажив 4520,599 т. ячменю на загальну суму 23959192,79 грн., а ТзОВ «АДМ Юкрейн» сплатило 18484601,35 грн.. Станом на 07.08.2020 року вартість відвантаженого ТзОВ «Волинь-Агро», але не оплаченого ячменю ТзОВ «АДМ Юкрейн» складала 4621153,00 грн., а 07.08.2021 року ТзОВ «Волинь-Агро» відвантажило для ТзОВ «АДМ Юкрейн» ячменю на 853438,44 грн. (оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 за 7 серпня 2020 р. (а.с.70). Відтак, вказана подія стала підставою для реєстрації спірної ПН. 
Отже, вказані доводи апеляційної скарги є надуманими та повністю спростовуються зібраними у справі доказами. 
З врахуванням частини 2 статті 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності своїх рішень про зупинення реєстрації податкових накладних та в подальшому рішень щодо відмови у реєстрації таких покладається на відповідачів. 
Отже, контролюючий орган повинен надати належні та достатні докази на підтвердження того, що зупинення реєстрації податкових накладних, поданих суб`єктом господарювання, та прийняття рішення про відмову в реєстрації таких, вчинені відповідно до приписів ПК України, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, та за наявності підстав, встановлених вищезгаданими нормативно-правовими актами. 
Зважаючи на наявність достатніх документів для спростування сумнівів щодо ризиковості здійснення операцій, та на те, що наданих контролюючому органу документів було достатньо для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачі не мали правових підстав для відмови позивачу у реєстрації спірної ПН, а тому оскаржуване рішення Комісії ГУ ДПС у Волинській області від 25.08.2020 №1864998/37691361 прийняте безпідставно та підлягає скасуванню. 
Відносно позовних вимог про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних спірні розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно п.20 Порядку №1246, у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду. 
У контексті наведеного колегією суддів враховується, що відповідно до п.п. 2, 4, 10 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. 
За правилами ч.ч. 3-4 ст.245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. 
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. 
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. 
Зі змісту наведених норм випливає, що втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб`єкта владних повноважень. 
Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), а тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. 
Згідно позиції Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13.02.2018 у справі №361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі №569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справа №461/2579/17, від 20.03.2018 у справі №820/4554/17, від 03.04.2018 у справі №569/16681/16-а та від 12.04.2018 справа №826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). 
Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі «Путтер проти Болгарії» (Putter v. Bulgaria № 38780/02). 
Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. 
Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». 
Натомість, у даній справі ДПС України не наділена повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд. 
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №208/8402/14-а та від 29.03.2018 у справі №816/303/16. 
Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24.03.1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається. 
При цьому, колегією суддів враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. 
Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 у справі №804/14800/14. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН подану ТзОВ “Волинь-Агро” ПН від 07.08.2020 року №4. 
Відносно доводів відповідача (апелянта) про непідтвердження позивачем належним чином витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів враховує наступне. 
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 
Згідно ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України). 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України). 
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.134 КАС України). 
Частиною 7 статті 139 КАС України  передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
З матеріалів справи видно, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, позивачем (представником позивача) надано копії: договору про надання правової допомоги від 10.09.2020 (а.с. 88-90), рахунку-фактури від 21.09.2020 №1-000000100 (а.с. 91), акта здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №1-000000100 (а.с. 92), розрахунку витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 93), платіжного доручення від 01.10.2020 №7427 (а.с. 94), згідно з яким позивач сплатив на рахунок Адвокатського бюро “Крючкова” за надання адвокатом Крючковою О.Б., яка здійснює професійну діяльність відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №1017 (а.с. 96), кошти на правничу допомогу в сумі 10000,00  грн.. 
Суд першої інстанції врахував, що включена до додатку до акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №1-000000100 послуги у вигляді вивчення документів у справі (8 год.), вивчення судової практики (6 год.) не є видами правової допомоги та охоплюються наданням правової послуги у вигляді підготовки позовної заяви. Суд також врахував, що відповідач  у відзиві на позовну заяву заперечив щодо співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката з тих підстав, що витрати є завищеними, не потребують такої кількості годин та дублюють одна одну. 
З урахуванням наведеного, враховуючи складність справи, яку розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, наявний незначний обсяг доказів, час, який об`єктивно необхідно було витрати адвокатом на надання послуг, та їх обсяг, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ДПС у Волинській області 3500 грн. на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу. 
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду доходить висновків, що доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування. 

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд             
                                                                                                                      
                                                           постановив: 

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області – залишити без задоволення. 
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року в адміністративній справі №140/14763/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-Агро" до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови суду складено 08.10.2021 року