ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/3269/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Мельника В.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,     
за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С., 
розглянувши у відкритому 
судовому засіданні в м. Дніпро 
апеляційну скаргу                               Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський трубний завод»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року (головуючий суддя – Юхно І.В.)  в адміністративній справі

за позовом                                         Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський трубний завод»

до                                                   Одеської митниці Держмитслужби

про                                                   визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровський трубний завод» (далі – Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Одеської митниці Держмитслужби (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі – Відповідач), в якому просило:
-           визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості Одеської митниці ДМС України №UA500130/2021/000003/2 від 19.01.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДМС України №UA500130/2021/00026 від 19.01.2021.
В обґрунтування адміністративного позову Позивач, зокрема, зазначив, що рішення про коригування заявленої митної вартості не містить докладної інформації стосовно джерел, які безпосередньо використовувалися відповідачем при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Посилання Відповідача в рішенні про корегування вартості на МД від 15.01.2021 №UА500020/2021/001487, є формальним та не надає можливості пересвідчитись в обґрунтованості висновку відповідача про аналогію товару, об`єму партії товару, що возилася на митну територію України, про ідентичність умов постачання та інших умов, що впливають на митну вартість товару. У рішенні про коригування митної вартості товарів, Відповідач не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу коригування митної вартості за такими другорядними методами. Одна лише вказівка відповідача на перелічені ним «розбіжності та недоліки» у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не може бути достатньою для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року по справі №160/3269/21 в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський трубний завод" до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень – відмовлено (а.с.59-66).
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, зокрема, зазначив, що ТОВ «Дніпровський трубний завод» не було спростовано ані під час митного оформлення, ані в ході судового розгляду справи розбіжності стосовно складових митної вартості товару, визначених пунктом 6 частини 10 статті 58 МК України, відсутність у митного органу можливості перевірити наявність витрат на організацію транспортно-експедиційного обслуговування за межами митної території України та включення їх до митної вартості, а також щодо умов поставки у документах, наданих ТОВ «Дніпровський трубний завод» до митного оформлення. Вказані розбіжності мають безпосередній вплив на визначення митної вартості товару.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Позивач оскаржив його в апеляційному порядку (а.с. 71-76).
В апеляційній скарзі Позивач, із посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що судом першої інстанції не проаналізовано алгоритм побудови митної вартості товару, а також яким чином впливали певні умови постачання товару на його митну вартість. Висновки суду першої інстанції про те, що розбіжності в документах стосовно умов постачання обґрунтовують сумніви Відповідача у правильності визначення митної вартості товару Позивачем, про правомірність витребування документів є формально-поверхневими, такими, що не відповідають обставинам справи.
Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що надані Позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідач який був належним чином сповіщений про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання представника не направив, що не перешкоджає розгляду справи.
Представник Позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.
Заслухавши пояснення представника Позивача, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено, що 07.07.2020 року між ВАОТОU STEEL INTERNATIONAL ECONOMIC AND TRADING CO., LTD (Продавець) та ТОВ «Дніпровський трубний завод» (Покупець) було укладено комерційний контракт №20WFG/022-GYUA, відповідно до п.1-5 якого Продавець погоджується продати, а Покупець погоджується купити нижчезазначені товари на таких умовах: найменування товару: Муфта; специфікація: в додатку; кількість: 870 шт.; ціна за одиницю: в додатку; загальна вартість: 25790,00 доларів США; на умовах FOB TIANJIN Порт, Китай (навалювальне судно) або FCA TIANJIN.
Пунктом 13 Контракту визначені умови оплати: 20% передплата має бути проведена банківським переказом до 10.07.2020, и 80% передплата банківським переказом до відвантаження.
13.01.2021 TOB «Дніпровський трубний завод» подано до Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA500130/2021/001154 (далі МД) для митного оформлення товару «Вироби з чорних металів, без різьби: АРІ 5СТ 10th/5B 16th Edition: Coupling Meterial/ Матеріал для з`єднання труб, муфта: - роз. 273*26 mm length 265 mm Р110 149 шт.; - роз. 273*26 mm length 290 mm Р110 100 шт.; - роз. 154*18 mm length 230 mm Р110 150 шт.; - роз. 154*18 mm length 255 mm Р110 170 шт.; - роз. 203*25 mm length 245 mm Р110 101 шт.; - роз. 203*25 mm length 275 mm Р110 100 шт.; - роз. 190*22 mm length 235 mm Р110 101 шт.; Країна походження Китай; Торгівельна марка немає даних; Виробник SEAMLESS TUBE MILL ВАОТОU STEEL UNION CO., LTD». У Графі 20 МД Декларантом визначено умови поставки: FOB Tianjin port, China, за ціною контракту №20WFG/022-GYUA із додаванням вартості транспортно-експедиторських послуг, що надавалися із точки відправлення вантажу на складі продавця в Китаї до порту Південний в м. Одеса, Україна.
На підтвердження митної вартості товару 25 790,00 дол. США разом із МД позивачем було надано (графа 44):
- 0271 №б/н 02/11/20 пакувальний лист;
- 0380 №BTSI-062-1 02/11/20 інвойс;
- 0705 №HTSZX-202011007 20/11/20 телекс-реліз бортового коносаменту;
- 0787 №7304 30/12/20 наряд;
- 0862 №BTSI-062-1 02/11/20 підтвердження країни походження товару;
- 3007 №03/0111/01/21 довідка про транспортні витрати;
- 4100 №20WFG/022-GYUA 07/07/20 контракт;
- 4103 №б/н 07/07/20 додаток до контракту;
- 4207 №0112 03/12/20 додаток до контракту;
- 4103 №145/01-20 28/04/20 - договір про транспортно-експедиторські послуги.
Між декларантом та митним органом проводилась процедура консультацій в електронному порядку, про що свідчать гр.33 рішення про коригування митної вартості товару №UА500130/2021/000003/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500130/2021/00026.
Декларантом під час процедури консультацій листом від 19.01.2021 №б/н повідомлено митницю про відсутність додаткових документів у підтвердження заявленої митної вартості товару.
19.01.2021 відповідач рішенням №UА500130/2021/000003/2 скоригував митну вартість товару «Вироби з чорних металів, без різьби: АРІ 5СТ 10th/5B 16th Edition: Coupling Meterial/ Матеріал для з`єднання труб, муфта: - роз. 273*26 mm length 265 mm Р110 149 шт.; - роз. 273*26 mm length 290 mm Р110 100 шт.; - роз. 154*18 mm length 230 mm Р110 150 шт.; - роз. 154*18 mm length 255 mm Р110 170 шт.; - роз. 203*25 mm length 245 mm Р110 101 шт.; - роз. 203*25 mm length 275 mm Р110 100 шт.; - роз. 190*22 mm length 235 mm Р110 101 шт.; Країна походження Китай; Торгівельна марка немає даних; Виробник SEAMLESS TUBE MILL ВАОТОU STEEL UNION CO., LTD» у загальній кількості до 50589,08 USD (вартість за одиницю: 2,1800 USD).
Оскаржуване рішення мотивовано тим, що за результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано другорядний метод визначення митної вартості резервний. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час та об`єм партії товару є більшим та становить: товар №1 2,1800 дол.США/кг (МД від 15.01.2021 №UА500020/2021/001487). Враховуючи вищезазначене, митну вартість товару №1 скориговано до рівня 2,18 дол.США/кг.
Одеською митницею Держмитслужби також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500130/2021/00026 від 19.01.2021 року.
Правовідносини сторін, пов`язані із справлянням митних платежів, встановлення порядку і умов переміщення товарів через митний кордон України, їх митним оформленням і митним контролем, застосуванням механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; веденням митної статистики; обміном митної інформації; веденням Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності; здійсненням відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України; запобігання та протидією контрабанді; боротьбою з порушеннями митних правил; організацією і забезпеченням діяльності органів доходів і зборів та іншими заходами, спрямованими на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу та регулюються нормами Конституції України, Митного кодексу України; Податкового кодексу України, тощо.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 5 ст. 382 Господарського кодексу України права та обов`язки сторін зовнішньоекономічного договору (контракту) визначаються правом місця його укладення, якщо сторони не погодили інше. Порядок визначення права, яке має застосовуватися до договору (контракту) у разі недосягнення згоди сторін стосовно вказаного порядку, встановлюється законом про зовнішньоекономічну діяльність.
За загальним правилом, передбаченим нормами ст.692 Цивільного Кодексу України, оплата товару за договором передбачена після передання товару чи товаророзпорядчих документів.
Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного Кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), то покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу. А якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1 ст.50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно з ч.1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частина 2 ст. 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За правилами ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Зазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 23.04.2019 р. у справі №810/1479/16 (адміністративне провадження №К/9901/14257/18), в якій зазначається, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Відповідно до частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
З наведеним висновком кореспондуються положення п. 2 ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, за змістом якої Відповідач має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.
Статтею 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.
Відповідно до ч.3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до ч.ч. 2-8 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 7 ст. 54 МК України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Зауваження про наявність розбіжностей, що викладені Відповідачем в оскаржуваних рішеннях, є помилковими, оскільки їх не можна віднести до таких, що можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту).
Митним органом зазначено, що Декларантом не надано сертифікат походження товару, наявність якого передбачена згідно п.7 доповнення б/н від 07.07.2020 до зовнішньоекономічного договору від 07.07.2020 №20WFG/022-GYUA.
Так, країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі (ч.1 ст. 36 МК України).
Відповідно до ч. 1 ст.44 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.
Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару (ч. 3 ст.44 МК України).
Товар, ввезений ТОВ «Дніпровський трубний завод» не підпадає під будь-яку законодавчо визначену заборону та оподаткований при ввезені на загальних підставах.
Отже, що саме лише ненадання сертифікату походження товару, не може бути підставою для коригування митної вартості заявлених позивачем до митного оформлення товарів, оскільки митним органом не зазначено, який саме вплив не надання такого сертифікату має на митну вартість заявленого до митного оформлення товару.
В даному випадку, наявність або відсутність сертифікату походження жодним чином не впливає на визначення митної вартості товару, у зв`язку з чим такі зауваження митного органу є неправомірними.
Митний орган також посилається на те, що підпис в контракті від 07.07.2020 №20WFG/022-GYUA відрізняється від підпису в наданому інвойсі від 01.11.2020 №BTSI-062-1 та пакувальному листі від 02.11.2020 б/н, хоча підписантом є одна й та ж особа.
Положеннями частини 3 статті 53 МК України передбачено право митного органу вимагати надання додаткових документів, не лише, якщо у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також якщо наявні ознаки підробки.
Надані до матеріалів справи копії контракту, комерційного інвойсу та пакувального листа, містять всі необхідні реквізити та не містять очевидних ознак підробки.
При цьому, митним органом ані в оскаржуваних рішеннях, ані під час розгляду справи жодним чином не було доведено яким чином різне написання підпису в документах впливає на правильність визначення митної вартості товару.
Стосовно зауважень Відповідача про те, що умови поставки в контракті від 07.07.2020 №20WFG/022-GYUA відрізняється від умов в наданому Інвойсі від 01.11.2020 №BTSI-062-1 та пакувальному листі від 02.11.2020, необхідно зазначити наступне.
Відповідно до п. 4 контракту №20WFG/022-GYUA зазначено, що ціна одиниці товару зазначається додатком або на умовах FOB TIANJIN або на умовах FCA TIANJIN. Ціна товару зазначена у додатку до контракту – 25790,00 доларів США.
Відповідно до змісту інвойсу в листопаді 2020 року за вантажною митною декларацією 020220200000710516 товар був доставлений продавцем зі складу «BAOTOU STEEL INTERNATIONAL ECONOMIC AND TRADING CO. LTD» до китайського порту TIANJIN на умовах FCA TIANJIN. Вартість товару в інвойсі зазначена в розмірі 25790,00 доларів США.
Отже, згідно інвойсу товар поставлений продавцем на умовах FCA TIANJIN та за ціною 25790,00 доларів США.
Вказані умови постачання передбачають обов`язок продавця здійснити пакування товару, відвантажити товар із власного складу на власні транспортні засоби, довезти товар у власних транспортних засобах до порту в місті TIANJIN та надати товар готовим до відвантаження у транспортних засіб перевізника, наданого покупцем товару. При цьому витрати на пакування, вантажні роботи, перевезення до порту TIANJIN несе продавець товару, вартість цих робіт входить до вартості товару. На покупця покладаються витрати з вивантаження товару із транспорту продавця на транспорт перевізника.
Відповідно до договору транспортного експедирування №145/01-20 від 28.04.2020 р., укладеного між Позивачем та ТОВ «МІТРІДАТ ОДЕСА», і додаткової угоди №8 від 05.11.2020 р. до вказаного договору, ТОВ «МІТРІДАТ ОДЕСА» здійснювало роботи в порту TIANJIN з вивантаження товару із транспорту продавця та завантаження товару у контейнер Maersk LINE, а також інші роботи, вартість яких склала 760 доларів США.
Крім того, перевезення товару з порту TIANJIN, Китай до порту Південний, Одеса, Україна було здійснено на підставі додаткової угоди №8 від 05.11.2020 р. до договору транспортного експедирування №145/01-20 від 28.04.2020 р. Згідно вказаної додаткової угоди вартість морського фрахту на проміжку порт TIANJIN, Китай - Південний, Одеса склала 2600 доларів США.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із доводами Позивача про те, що самі по собі розбіжності в умовах постачання товару, зазначені у вищевказаних документах, не впливають на митну вартість товару, оскільки на митну вартість впливає розмір витрат покупця на придбання товару та його доставку до митного кордону України.
Щодо неподання декларантом додаткових документів, то в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Зазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 23.04.2019 р. у справі №810/1479/16 (адміністративне провадження №К/9901/14257/18), в якій зазначається, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
На підставі викладеного вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Позивачем було подано Відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої Позивачем за першим методом, тому заявлена Позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам статті 58 Митного кодексу України. Натомість коригування Відповідачем митної вартості здійснено неправомірно з порушенням ч. 3 ст. 53, ч. 6 ст. 54, ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України та всупереч правилам, визначеним ст. 58 цього Кодексу.
За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, і тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до частин 1, 7 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача на користь Позивача судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору при зверненні до суду із позовом у розмірі 4627 гривень 15 копійок та при зверненні до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою у розмірі 6941 гривень 00 копійок, а загалом – 11568 гривень 15 копійок.
Керуючись статтями 243, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський трубний завод» - задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року по справі №160/3269/21 - скасувати.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський трубний завод» - задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості Одеської митниці ДМС України №UA500130/2021/000003/2 від 19.01.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДМС України №UA500130/2021/00026 від 19.01.2021.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби (код ЄДРПОУ 43333459) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський трубний завод» (код ЄДРПОУ 36053445) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 11568 (одинадцять тисяч п`ятсот шістдесят вісім) гривень 15 копійок.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
В повному обсязі постанова складена  12 жовтня 2021  року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов