Справа № 346/2111/20 
Провадження № 22-ц/4808/1447/21 
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі
головуючої                         Пнівчук О.В.
суддів:                         Бойчука І.В., Фединяка В.Д.
з участю секретаря         Максимів Ю.В.,                 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 22 червня 2020 року, вскладі судді Калинюка О.П., у справі за поданням Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, 
в с т а н о в и в :
У червні 2020 року старший державний виконавець Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 .
Подання обґрунтоване тим, що на виконанні Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться виконавче провадження 61708327 з виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-60636-52-У виданий 11 листопада 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 32755,81 грн.
03 квітня 2020 року старшим державним виконавцем Юрчуком М.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей і надано строк для самостійного виконання вказаної вимоги. Однак, вимога боржником не виконана. Державним виконавцем вжито передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання цього рішення, однак, боржник ухиляється від виконання вказаних зобов`язань.
Враховуючи викладене, старший державний виконавець просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання нею своїх зобов`язань.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 22 червня 2020 року задоволено подання старшого державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.
Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань за вимогою про сплату боргу (недоїмки) № ф-60636-52-у, виданою 11.11.2019 року ГУ ДПС в Івано-Франківській області про стягнення з ОСОБА_1 32 755,81 грн. боргу по сплаті єдиного внеску.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу суду скасувати та постановити рішення яким у задоволенні подання державного виконавця відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вимогу про сплату боргу (недоїмки) №ф-60636-52-у від 11 листопада 2019 року, яка видана головним управлінням Державної податкової служби нею отримано не було, оскільки на той час вона перебувала за межами України. Про існування даної вимоги, а також про відкрите виконавче провадження по виконанню такої вимоги їй відомо не було.
Посилання суду в оскаржуваній ухвалі про те, що державним виконавцем вжито достатніх заходів щодо примусового виконання вказаного виконавчого документу, а саме повідомлено про наявність такого не відповідає дійсності.
Звертаючись з поданням державний виконавець не вчинив жодних дій для примусового виконання, не пересвідчився в отриманні боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, не виявлено належне боржнику майно, не проведено дій для його реалізації з метою стягнення боргу, за відсутності даних про ухилення боржника від виконання рішення суду, передчасно застосував такий виключний захід примусового виконання рішення суду, як обмеження у праві виїзду за кордон.
Суд не дав належної оцінки обставинам неправомірного відкриття виконавчого провадження з пропуском встановлено ч.1 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» трьохмісячного строку пред`явлення податкової вимоги до виконання
Правом на подачу відзиву сторони не скористались.
Сторони у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомили, що відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.
Задовольняючи подання старшого державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем до звернення з даним поданням вжито достатніх заходів щодо примусового виконання боржником ОСОБА_1 вказаного виконавчого документу. Останній залишається невиконаним. Тому з метою виконання даного рішення, запобіганню ухиленню боржника від виконання своїх зобов`язань, створення необхідності вчинення нею дій щодо такого виконання, боржника слід тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.
З такими висновками суду колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.
Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Коломийському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться виконавче провадження 61708327 з виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №ф-60636-52-у виданий 11.11.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 32755,81 грн.
Постановою старшого державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Юрчуком М.М. від 03 квітня 2020 року відкрито виконавче провадження по виконанню вищезазначеного виконавчого документа (а.с. 6).
Державним виконавцем здійснені запити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України щодо рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 (а.с.8-14).
Згідно інформації Державного реєстру речових права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що у громадянки ОСОБА_1 права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відсутні.
Згідно відповіді державної фіскальної служби України про наявність рахунків в банку, інформація щодо ОСОБА_1 - відсутня (а.с.10,12).
Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії, інформації щодо ОСОБА_1 - не знайдено (а.с. 11,13,14).
Постановою старшого державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Юрчуком М.М. від 25 травня 2020 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права та свободи, не передбачені в конвенції, та в першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав та свобод інших осіб.
Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Ці права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших та є сумісними з іншими правами, визначеними цим пактом.
Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена в здійсненні права на пересування лише у випадках, установлених законом.
Це право віднесено в ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме: до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Остання не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути їх позбавлена.
Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до положень ч.1, 3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення; суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Відповідно до ч.1. п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. У разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов саме ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього за рішенням суду.
На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.
Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, покладається в даному випаду на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.
Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).
Отже, сама по собі наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, не є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.
Надані державним виконавцем матеріали подання містять фактичні дані щодо перебігу вчинених ним дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого листа, однак в матеріалах відсутні докази про повідомлення ОСОБА_1 про наявність виконавчого провадження про стягнення з неї боргу (недоїмки), відсутні докази вручення їй повісток про виклик боржника до виконавчої служби та вчинення ОСОБА_1 саме умисних дій, спрямованих на приховання грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на неї приватним виконавцем у зв`язку з виконанням вимоги про сплату боргу (недоїмки).
Суд першої інстанції не з`ясував, чи мало місце і у чому полягало ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на неї, які саме свідомі діяння (дії або бездіяльність) чинить боржник, що спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні та чи є у неї реальні можливості виконати цей обов`язок.
Належних та допустимих доказів не підтвердження названих обставин, не надано на час перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державним виконавцем всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.
Факт відкриття виконавчого провадження та невиконання боржником зобов`язання самостійно не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, а ухвала суду першої інстанції постановлена з порушення норм процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для її скасування з прийняттям постанови про відмову в задоволенні подання державного виконавця.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 22 червня 2020 рокускасувати та постановити нове рішення.
В задоволенні подання старшого державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про тимчасове обмеження ОСОБА_1  у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа- відмовити.
Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 25 жовтня 2021 року.

Головуюча                                                         О.В. Пнівчук 
Судді:                                                                І.В. Бойчук
В.Д. Фединяк