ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/6940/20	

головуючий суддя І інстанції –Луніна О.С.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу  Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.10.2020 року в адміністративній справі №160/6940/20 за позовом  Товариства  з обмеженою відповідальністю "Омега"  до  Дніпровської митниці Держмитслужби  про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство  з обмеженою відповідальністю "Омега"  звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якому просило: 
- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці Держмитслужби:
- № UА110130/2020/000040/1 від 17.03.2020 року;
- № UА110130/2020/000025/1 від 18.02.2020 року;
- № UА110130/2020/000004/1 від 20.01.2020 року; 
- № UА110130/2020/000045/1 від 23.03.2020 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.10.2020 року адміністративний позов Товариства  з обмеженою відповідальністю "Омега" було задоволено. 
Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці Держмитслужби: № UА110130/2020/000040/1 від 17.03.2020 року; № UА110130/2020/000025/1 від 18.02.2020 року; № UА110130/2020/000004/1 від 20.01.2020 року; № UА110130/2020/000045/1 від 23.03.2020 року.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,  Дніпровська митниця Держмитслужби звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що спірні рішення прийнято останнім на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для їх скасування. 
Товариством з обмеженою відповідальністю "Омега" було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів  вважає, що   апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА» 12.06.2000 року зареєстроване як юридична особа за адресою: 49041, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Панікахи, буд. 15, перебуває на обліку як платник податку в Офісі великих платників податків ДПС, що підтверджується копіями виписки та витягу з ЄДРПОУ, наявними у справі.
19.04.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА» як покупцем та компанією «Hars& Hagebauer BV» (Нідерланди) як продавцем був укладений контракт №F/141, за умовами якого продавець продає, а покупець купує свіжі фрукти і овочі, згідно з асортиментом і за цінами, визначеними в наступних Специфікаціях до цього Контракту.
Пунктом 2.2 контракту визначено, що ціни на товар розуміються на умовах FCA Ridderkerk, Нідерланди та/або DAP Київ, Україна, та/або Дніпро, Україна відповідно до умов Інкотермс 2010, якщо інше не обумовлено в Специфікаціях і Інвойсах.
Пунктом 2.5 контракту визначено, що всі податки, мита і збори, а також інші витрати  у зв`язку з виконанням цього контракту, які повинні оплачуватися в країні продавця, несе продавець, в країні покупця несе покупець.
Позивач протягом січня-березня 2020 року звертався до Дніпровської митниці Держмитслужби з метою здійснення митного оформлення товару, що надходив на адресу позивача на виконання зовнішньоекономічного контракту від 17.04.2019 № F/141 шляхом електронного декларування.
20.01.2020 позивачем подано електронну митну декларацію, яка зареєстрована за № UА110130/2020/001335.
За результатом перевірки поданих до митного декларування документів, митним органом встановлено, що поставка товару здійснюється згідно контракту № F/141 від 17.04.2019. У наданому до митного оформлення комерційному рахунку відсутнє посилання на основний документ, відповідно до якого сформована оцінювана партія товару – додаткова угода № 10 від 14.01.2020. Поставка оцінюваного товару здійснюється на умовах FCA м. Barendrecht (Нідерланди). На підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, які були прийняті Міжнародною  торговою палатою та чинні з 01.01.11. при умовах поставки FCA продавець на власному складі, підприємстві чи іншому зазначеному покупцем місці передає товар перевізнику, здійснює всі витрати, пов`язані із завантаженням товару, і сплачує митні платежі у країні-експортері. Відповідно до даних умов поставки до митної вартості включаються фактурна вартість товару, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України. До митного оформлення надано договір на перевезення оцінюваних товарів від 11.06.2019 № 11/06/19, який укладено між ТОВ «ОМЕГА» та ТОВ «Хайтранк Актив». Проте, відповідно до товаротранспортної накладної від 15.01.2020 № Q3/2020/32033021, безпосереднім перевізником є SFH «KSENIY». Договірні відносини між експедитором та перевізником не підтверджено. Крім того, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати , зокрема і калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Результати перевірки направлено декларанту електронним повідомленням, яке містило і перелік додаткових документів, необхідних для надання на вимогу посадової особи митниці протягом встановленого 10-денного строку, а також повідомлення декларанту про можливість надати за власним бажанням додаткові наявні у нього документи на підтвердження заявленої митної вартості товару. До переліку додаткових документів включено: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У відповідь на повідомлення митниці листом від 20.01.2020 № 20/01 декларантом поінформовано митницю про неможливість надання додаткових документів протягом встановленого законодавством терміну.
Митним органом до товару застосовано другорядний метод визначення митної вартості, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 20.01.2020 № UА110130/2020/000004/1.
Крім того, на виконання умов вказаного договору, позивачем неодноразово здійснювалось митне оформлення товару за наступними специфікаціями.
Партія товару ввезена на митну територію України відповідно до Специфікації № 11 від 13.02.2020 до контракту від 17.04.2019 № F/141, за ЕМД від 17.02.2020 № UА 110130/2020/004690. 
Відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів від 18.02.2020 № UА110130/2020/000025/1.
Партія товару ввезена на митну територію України відповідно до Специфікації № 13, 
Відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів від 17.03.2020 № UА110130/2020/000040/1.
Партія товару ввезена на митну територію України відповідно до Специфікації № 14 від 16.03.2020 до контракту від 17.04.2019 № F/141, за ЕМД від 23.03.2020 року № UА110130/2020/008975 . 
Відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів від 23.03.2020 № UА110130/2020/000045/1.
Не погодившись з правомірністю прийняття наведених рішень, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці Держмитслужби: № UА110130/2020/000040/1 від 17.03.2020 року; № UА110130/2020/000025/1 від 18.02.2020 року; № UА110130/2020/000004/1 від 20.01.2020 року; № UА110130/2020/000045/1 від 23.03.2020 року є такими, що суперечить закону та підлягають скасуванню.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до  ст. 49 Митного кодексу України  митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України  заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому  розділом VІІІ цього Кодексу   та цією главою.
За приписами ч. 2   ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Як передбачено ч. 3  ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч. 4   ст. 53 Митного кодексу).
Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України  забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Як встановлено ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій  статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень   статті 55 цього Кодексу.
Згідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України  митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 1  ст. 55 Митного кодексу України  рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою       статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою   статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до       глави 4 цього Кодексу       або до суду.
Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього       Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей       59  і   60       цього   Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей  59 і   60  цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до   статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених  статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
 Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Вказана правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду                                        від 26.06.2018 року (справа № 814/1996/15), від 19.06.2018 року (справа № 826/6346/16), що враховується судом апеляційної інстанції, у відповідності до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття відповідачем спірних рішень про коригування митної вартості були висновки про те, що:
- поставка товару здійснюється згідно контракту від 17.04.2019 року № F/141, відповідно до п. 1.2 якого, товар постачається у відповідності та на умовах, вказаних у специфікації або додатку. У наданому до митного оформлення комерційному рахунку  відсутнє посилання на основний документ, відповідно до якого сформована оцінювана партія товару – додаткова угода;
-відсутні дані щодо вартості навантаження, не надано документів на оплату вартості послуг транспортування.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаними висновками відповідача, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 4.1 Контракту від 17.04.2019 року № F/141, товар за цим контрактом повинен бути поставлений на умовах  FCA  Ridderkerk, Нідерланди та/або DAP Київ/Україна, та/або DAP Дніпро, якщо інше не обумовлено в Специфікації або Інвойсі.
Як вбачається з поданих позивачем копій інвойсів, умовами поставки було визначено FCA  Barendreckht, Нідерланди.
Згідно умов поставки FCA ціною FCA є контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар, яка включає в себе суму вартості самого товару та експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортного мита та інших митних зборів без вартості доставки (фрахту) до покупця. 
В свою чергу, позивачем було укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг від 11.06.2019 року № 11/06/2019 року.
Відповідно до п. 3.1 Договору про надання транспортно-експедиційних послуг № 11/06/2019 від 11.06.2019 року вид, об`єм, строки, вартість послуг перевізника визначається для кожного окремого перевезення у відповідності до узгоджених заявок клієнта, що регламентується даним Договором або в Додатках до нього (додаткових угодах, тощо). Узгоджені заявки являють собою домовленість сторін стосовно істотних умов перевезення вантажу клієнта у межах цього Договору, за умови належного оформлення (містять підписи уповноважених представників сторін і печатки сторін), є його невід`ємною частиною.
На підставі договору про надання транспортно-експедиційних послуг № 11/06/2019 від 11.06.2019 року, між ТОВ «Омега» та ТОВ «Хайтранк Актив» було узгоджено заявку на транспортування та експедирування вантажу № ХК-1/2020 від 10.01.2020, відповідно до якої перевізник взяв на себе обов`язок з організації перевезення вантажу (фреш в асортименті) за маршрутом: Barendrecht – Poeidjik. Нідерланді – м. Дніпро, Україна, автомобілем марки, реєстраційний номер кузова та п/причіп – DAF НОМЕР_1 / НОМЕР_2 водій ОСОБА_1 , дата та час завантаження – 15 січня 2020 року 08:00 ранку.
В свою чергу, відповідно до умов п. 5.4 договору про надання транспортно-експедиційних послуг № 11/06/2019 від 11.06.2019 року, термін проведення за Договором, тобто за кожне організоване та здійснене вантажоперевезення становить 14 календарних днів з моменту прибуття транспортного засобу на митний термінал в Україні.
Відтак, станом на час подання митної декларації позивач не мав реальної можливості надати платіжні документи по сплаті транспортних послуг.
В свою чергу, на підтвердження транспортної складової оформлюваних позивачем товарів, останнім було подано до митного органу рахунки-фактуру, заявку на перевезення (яка визначає розмір послуг з транспортування у сумі 58959.56 грн.), договір на транспортування № 11/06/2019 від 11.06.2019, товарно-транспорту накладну (CMR). 
Отже, з зазначених матеріалів справи вбачається, що позивачем була підтверджена транспортна складова митної вартості товару.
Що стосується посилань митного органу на відсутність даних щодо вартості навантаження, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до п. 2.1 Контракту від 17.04.2019 року № F/141, ціни товару вказуються в євро і включають в себе вартість товарів, упаковки, тари, маркування, навантаження на транспортний засіб.
Отже, витрати з навантаження товару на транспортний засіб увійшли у вартість товару, що свідчить про відсутність підстав для витребування у позивача додаткових документів.
Що стосується посилань митного органу на те, що у наданих до митного оформлення комерційних рахунках  відсутнє посилання на основний документ, відповідно до якого сформована оцінювана партія товару, а саме додаткова угода, то колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що наявність чи відсутність у рахунку-фактурі певних відомостей (реквізитів), зокрема посилання на контракт чи його специфікацію не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі дані. 
Так, в даному випадку, надані позивачем документи надають належну та достатню можливість ідентифікувати партії та вид постачаємого товару, що свідчить про безпідставність тверджень відповідача.
З урахуванням викладеного, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності прийняття відповідачем рішень про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці Держмитслужби: № UА110130/2020/000040/1 від 17.03.2020 року; № UА110130/2020/000025/1 від 18.02.2020 року; № UА110130/2020/000004/1 від 20.01.2020 року; № UА110130/2020/000045/1 від 23.03.2020 року та необхідності їх скасування.
Що стосується стягнення з відповідача витрат професійну правничу допомогу в сумі 10000.00 грн., то колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що з урахуванням поданих позивачем документів, які підтверджують понесення витрат на правничу допомогу, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), складності, справи, розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню позивачу за період розгляду справи в суді першої інстанції у співмірності до наданих послуг,  становить 10000.00 грн.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.10.2020 року в адміністративній справі №160/6940/20  – залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених              ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко