ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2252/20                                                                    Головуючий у І інстанції - Руденко А.В.
                                                                                          Суддя-доповідач - Губська Л.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
          
           06 жовтня 2021 року                                                                                            м. Київ
           Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
           Головуючого судді:                                                            Губської Л.В., 
           суддів:                                                                      Епель О.В., Карпушової О.В.,
           за участю секретаря                                                            Кондраток А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання нарахувати і виплатити компенсацію втраченої частини пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті йому компенсації втрати частини пенсії, нарахованої в листопаді 2011 року згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 15.09.2011 та виплаченої лише 19.05.2020. Просив  зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2011, за період з 05.01.2010 по 19.05.2020, втрати частини пенсії, нарахованої в листопаді 2011 року згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 15.09.2011 за період з 05.01.2010 по 22.07.2011 у сумі 67   733, 26 грн та виплаченої 19.05.2020, у зв`язку з порушенням строків її виплати.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року позов задоволено у повному обсязі.
В подальшому, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.05.2021 за заявою позивача встановлено відповідачу тридцятиденний строк для подання звіту про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.11.2020.
07.07.2021 від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надійшов звіт №2300-0802-7/38825 від 06.07.2021 про виконання цього рішення суду.
26.07.2021 позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою про накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області ОСОБА_2 штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за невиконання судового рішення.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року у задоволені заяви відмовлено. Також цією ухвалою відмовлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області у прийнятті звіту від 07.07.2021 про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 та встановлено  новий строк для подання звіту про виконання рішення до 01.10.2021 року.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач ухиляється від виконання судового рішення в повному обсязі, незважаючи на вжиття заходів з примусового виконання рішення, що призводить до порушення його законних прав та інтересів і, в свою чергу, є підставою для накладання штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області. Крім того, апелянт наголошує, що суд першої інстанції помилково застосував норми Порядку №20-1, який втратив чинність 23.04.2021.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду представники сторін до суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи. 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 Черкаським окружним адміністративним судом 19.01.2021 був виданий виконавчий лист.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.05.2021 встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області тридцятиденний строк для подання до суду звіту про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.11.2020від дати отримання копії даної ухвали.
На виконання вищевказаної ухвали відповідач подав до суду звіт №2300-0802-7/38825 від 06.07.2021, в якому зазначив, що на виконання вказаного рішення 05.01.2021 нарахував позивачу компенсацію втрати частини пенсії  за період з 05.01.2010 по 19.05.2020 у сумі 112   843, 61 грн, яку включено до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, і виплата вказаних коштів буде здійснена у межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат та у порядку черговості, у разі наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.
Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями розрахунку суми компенсації на суму 112   843, 61 грн, витягу з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.
Згідно звіту відповідача та витягу з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, станом на 01.07.2021 погашено заборгованість із пенсійних виплат за рішеннями суду, які надійшли до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до 11.11.2019 включно.
Крім того, згідно з копією Бюджету Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на 2020 рік зі змінами за програмою КПКВК 2506080 фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду виділено кошти на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду на 6 383   197, 61 грн.
Також ГУ ПФУ в Черкаській області звернулось до Пенсійного фонду України з листом від 05.07.2021 №2300-0402-5/38593, в якому просило сприяння у вирішенні питання про фінансування 112 843,61 грн для забезпечення виконання рішення суду в частині виплати нарахованої суми компенсації втрати частини доходів позивача .
Відмовляючи у задоволені заяви про накладання штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, суд першої інстанції виходив з того, що наявними матеріалами справи підтверджується, що відповідач суму нарахованої компенсації втрати частини доходів включив до відповідного реєстру, тобто вжив конкретні та необхідні заходи з метою виконання судового рішення.
Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції і зазначає наступне.
Так, статтею 1291 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Також статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах регулюється статтею382 КАС України, якою передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави для висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття постанови у справі. При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 31.07.2018 р. у справі № 235/7638/16-а.
Крім того, суд звертає увагу, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.
Відповідно до ч.1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Як вбачається з матеріалів справи,за спірним судовим рішенням відкрито виконавче провадження, яке ще не закінчено, а виконавцем у зв`язку з невиконанням рішення суду на відповідача накладено штраф та попереджено про кримінальну відповідальність.
Станом на час розгляду справи виконавче провадження ще триває.
Зі змісту звіту про виконання рішення суду, поданого відповідачем, вбачається, що кошти нараховані ОСОБА_1 згідно з рішенням суду у сумі 112   843, 61 грн включені до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою відповідно до Порядку №20-1 в порядку черговості.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що, дійсно, як вірно зазначає апелянт, вказаний Порядок втратив чинність23.04.2021, проте на час внесення відповідачем суми компенсації 112843,61 грн  в Реєстр (05.01.2021 - а.с.104) цей Порядок діяв, отже, алгоритм дій ГУ ПФУ в Черкаській області відповідав діючому законодавству.  
Крім того,втрата чинності Порядком №20-1 не свідчить, що рішення суду в подальшому не буде виконуватись, оскільки контроль за його виконанням продовжуватиме здійснювати виконавча служба.
Заявник,  у своїй заяві не наводить доказів того, що відповідач не приймав необхідні заходи або чинив перешкоди для виконання рішення суду, що мало б наслідком  притягнення керівника до відповідальності.
Колегія суддів звертає увагу, що специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.
Наведений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06.05.2019 у справі №826/9960/15.
Водночас Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 у справі №704/1547/17 зазначив, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту.
Зважаючи на те, що на момент подання відповідачем звіту рішення суду, за яким встановлено судовий контроль, виконано не в повному обсязі, судом першої інстанції правильно застосовано статтю 382 КАС України та встановлено новий строк для подання відповідачем звіту про виконання судового рішення в цій справі.
При цьому, посилання суду першої інстанції на норму матеріального права, яка втратила чинність (Порядок №20-1), не потягли за собою неправильного вирішення спору, оскільки на момент здійснення суб`єктом владних повноважень дій, які аналізувались судом, ця норма ще діяла, тому ця обставина не може бути підставою для скасування правильного судового рішення.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -                   

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                                      Л.В. Губська

Судді:                                                                                                            О.В. Карпушова

                                                                                                              О.В.Епель