ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 листопада 2021 року 	м.Дніпро	справа № 160/17533/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду                                  від 08 квітня 2021 року у справі № 160/17533/20 (суддя Царікова О.В., справа розглянута в спрощеному позовному провадженні) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 21.07.2018 в повному обсязі;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування січня 2008 року, як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 по 28.02.2018, а в період з 01.03.2018 по 21.07.2018 не врахування абзаців 4, 6, пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 21.07.2018 в повному обсязі, із застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 по 28.02.2018, а в період з 01.03.2018 по 21.07.2018 із застосуванням березня 2018 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня                     2021 року позовні вимоги позивача задоволено частково. Так, судом:
- визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 21.07.2018;
- зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у повному обсязі за період з 01.12.2015 по 21.07.2018, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог суд відмовив.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на помилковість висновків суду стосовно передчасно заявлених вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 01.12.2015 по 21.07.2018 в повному обсязі, із застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 по 28.02.2018, а в період з 01.03.2018 по 21.07.2018 із застосуванням березня 2018 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, позивач просить змінити рішення суду та викласти третій абзац рішення в редакції заявлених позивачем вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, оскільки, як вважає скаржник, це забезпечить повне поновлення порушеного права та унеможливить необхідність звернення до суду вдруге.
Відповідач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Апеляційна скарга на рішення суду в частині задоволених позовних вимог відповідачем не подавалася.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 з 21.06.2013 по 21.07.2018 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та у військовій частині НОМЕР_2 , що знаходиться у підпорядкуванні та на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 21.07.2018 №167 позивача було звільнено з військової служби, виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.
Після звільнення з військової служби позивачу стало відомо, що індексація грошового забезпечення під час проходження ним служби виплачувалася не в повному обсязі, а в деякі періоди взагалі не виплачувалася.
23 вересня 2020 року ОСОБА_1 направив рекомендований лист із заявами на ім`я командира В/ч НОМЕР_1 та ім`я командира В/ч НОМЕР_2 про надання відомостей, що стосуються періоду проходження ним служби, зокрема, виплати грошового забезпечення, в тому числі індексації грошового забезпечення, але відповідей не отримав.
Як вбачається з відповіді фінансової служби В/ч НОМЕР_1 № 246/ФЕС, наданої начальнику юридичної служби В/ч НОМЕР_1 на рапорт від 17.02.2021 № 665/ФЕС, індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 було нараховано та виплачено лише за грудень 2015 року.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати  індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 21.07.2018, позивач звернувся до суду з позовними вимогами, зокрема, і про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Відповідачем не заперечувалося, що у спірний період позивачеві індексація грошового забезпечення не нараховувалася та не виплачувалася, при цьому жодних обґрунтувань такої бездіяльності не наведено. З огляду на встановлені обставини, суд задовольнив позов в частині визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 21.07.2018.
Щодо вимог позивача про виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення, а за період з 01.03.2018 по 21.07.2018 із застосуванням березня 2018 року, як базового місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення, суд вказав, що питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватися позивачу, належить до компетенції відповідача саме при нарахуванні таких сум. Оскільки нарахування індексації не проводилося, то вимога позивача в частині зобов`язання відповідача встановити базовий місяць для обчислення індексації не підлягає задоволенню та є передчасною.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності часткового задоволення позову та висновків суду в частині мотивів відмови у позовних вимогах позивача, враховуючи наступне.
Визначаючи межі перегляду справи, колегія суддів виходить з того, що сторонами не оспорюється рішення суду першої інстанції в частині визнання права позивача на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за весь спірний період з 01.12.2015 по 21.07.2018.
Позивачем, з огляду на наведені ним аргументи та вимоги апеляційної скарги, судове рішення оскаржено в частині обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права.
Отже, у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, за наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції перевіряє рішення суду першої інстанції, на предмет його законної та обґрунтованості, в частині визначеного способу захисту порушеного права.
У спірному випадку позивачем заявлено вимоги про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 01.12.2015 по 21.07.2018 в повному обсязі, із застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 по 28.02.2018, а в період з 01.03.2018 по 21.07.2018 із застосуванням березня 2018 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003. відповідача недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік.
Слід зазначити, що право вибору заявляти ті чи інші вимоги належить позивачу.
В той же час, саме суд, який розглядає спір по суті, наділений повноваженнями щодо обрання із декілька можливих способів захисту права, одного, який відповідає суті спірним відносинам та який найбільш ефективно відновить порушене право.
В даному випадку, суд першої інстанції, визнавши право позивача на нарахування та виплату індексації у спірному періоді, також встановив, що у цей період індексація не була нарахована та виплачена відповідачем у визначеному Законами розмірі.
Отже, за умови того, що відповідачем індексація нарахована не була, а повноваженнями щодо її нарахування наділений саме відповідач, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права у спірному випадку є зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за весь спірний період з 01.12.2015 по 21.07.2018, з урахуванням зроблених у рішенні судом висновків.
 Суд вірно зазначив, що розмір посадових окладів військовослужбовців у визначений позивачем період з 01.12.2015 по 21.07.2018 був неоднаковий, та до 01.03.2018 визначався відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, а з 01.03.2018 – відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”.
Вимога позивача в частині зобов`язання відповідача встановити базовий місяць для обчислення індексації не підлягає задоволенню, оскільки є передчасною та спрямована на захист ще не порушеного права, що суперечить статті 5 КАС України, в той час як судовий захист може надаватися лише порушеним правам.
Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини.
Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно обрано спосіб захисту порушеного права, який відповідає як суті спірних відносин, так і забезпечує поновлення порушеного права позивача на індексацію грошового забезпечення.
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції рішення в оскарженій частині ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня                     2021 року у справі № 160/17533/20 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак