ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" листопада 2021 р.             Справа №10/Б-5022/1319/2011(921/511/21)

м. Львів
Західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого – судді                              МАТУЩАКА О.
суддів                                                            БОНК Т.
                                                            ЯКІМЕЦЬ Г.

за участю секретаря судового засідання  Гулик Н.Г.
учасники у справі в судове засідання не з`явилися.

розглянувши апеляційну скаргу                    Теребовлянської міської ради №02-26/1099 від                                                                        26.08.2021 (вх.ЗАГС №01-05/2955/21 від                                                                                  30.08.2021)

на ухвалу                                                  Господарського суду Тернопільської області від                                                                        09.08.2021 (повний текст – 11.08.2021, суддя                                                                       Боровець Я.Я.)

про                                                            забезпечення позову

у справі                                                  №10/Б-5022/1319/2011(921/511/21)

за позовом                                                  Приватного підприємства "Тернопільська фірма                                                                       "Будівельник", м. Тернопіль

до відповідача:                                        Теребовлянської міської ради, м. Теребовля,                                                                       Тернопільська область

про                                                            визнання незаконним та скасування рішення                                                                       
в межах справи                                        №10/Б-5022/1319/2011

про банкрутство                                        Приватного підприємства "Тернопільська фірма                                                                       "Будівельник"

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.
До Господарського суду Тернопільської області 05.08.2021 звернулося ПП "Тернопільська фірма "Будівельник" з позовом до відповідача - Теребовлянської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Теребовлянської міської ради №444 від 05.01.2021.
Одночасно з позовною заявою, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Теребовлянській міській раді у будь-який спосіб розпоряджатись земельною ділянкою площею 0,7780 га, розташованою по вул. Небесної сотні (Шишкіна), 4 в м.Теребовля Тернопільського району Тернопільської області до вирішення справи по суті.
В обґрунтування поданої заяви заявник посилався на те, що незважаючи на  рішення суду, яке набрало законної сили та яким скасовано попереднє рішення Теребовлянської міської ради  про зменшення розміру земельної ділянки із запитуваної заявником площею 0, 778 га до 0, 1000 га, Теребовлянською міською радою повторно прийнято рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду лише площею 0,  1000 га. Оскільки вказане рішення міської ради оскаржується позивачем до суду, у нього виникає обґрунтоване припущення щодо можливості міською радою розпорядитися земельною ділянкою площею 0, 778 га, що утруднить або унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Ухвалою суду від 09.08.2021 задоволено заяву про забезпечення позову. Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони Теребовлянській міській раді у будь-який спосіб розпоряджатись земельною ділянкою площею 0,7780 га, розташованою по вул. Небесної сотні (Шишкіна), 4 в м.Теребовля Тернопільського району Тернопільської області до вирішення справи по суті.
Ухвала суду обґрунтована тим, що Теребовлянською міською радою можливе прийняття  рішень щодо розпорядження (будь-якого роду відчуження) чи передачу в користування іншим особам спірної земельної ділянки, що у випадку задоволення судом позовних вимог призведе до неможливості чи утруднення ефективного реального захисту прав позивача та їх поновлення.
Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи. 
Теребовлянською міською радою подано апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову. В апеляційній скарзі апелянт покликається на такі обставини:
-          оскаржувана ухвала постановлена на підставі припущень, оскільки позивачем жодними доказами не підтверджена необхідність вжиття вказаних засобів забезпечення;
-          вжиті заходи стосується земельної ділянки, яка не є сформованою, а тому в розумінні ст.  791 Земельного кодексу України не є об`єктом цивільних прав;
-          позивачем у поданій заяві не міститься пропозиції щодо зустрічного забезпечення, однак суд, всупереч ч. 7 ст. 140 ГПК України, не повернув подану заяву позивачу, що є порушенням норм процесуального права.
Відзивів, а також інших клопотань та заяв, в порядку ст. 207 ГПК України, учасниками у справі заявлено не було. 
В судове засідання 04.11.2021 учасники у справі не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Водночас від представника апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому покликається на те, що вона бере участь в судових засіданнях у інших справах, а тому не може взяти участь в розгляді цієї апеляційної скарги.
Розглянувши подане клопотання, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
З аналізу ст. 202 ГПК України випливає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи те, що явку сторін у судове засідання не визнано обов`язковою, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття обґрунтованого рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні зазначеного клопотання.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Фактичні обставини справи.
Судом першої інстанції встановлено, що 30.11.2006 між ТОВ "ТЕРЕЗИ ПЛЮС" (продавець) та ПП "Тернопільська фірма "Будівельник" (покупець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ПП "Тернопільська фірма "Будівельник" є власником будівель по вул. Шишкіна, 4 у м.Теребовля Тернопільської області: прохідна-котельня цегляна, зазначена у плані під літ. "А", загальною площею 132,0 кв.м, головний корпус цегляний під літ."Б", загальною площею 1337,0 кв.м, електрощитова кам`яна під літ."В", загальною площею 50,0 кв.м, склад цегляний під літ. "Г", загальною площею 256, 8 кв.м, склад кам`яний під літ."Д", загальною площею 238,0 кв.м,, гаражі цегляні під літ."Ж", загальною площею 114,0 кв.м. (п.1, п.2 договору).
Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 92668913 від 24.07.2017, ПП "Тернопільська фірма "Будівельник" є власником вказаних будівель.
24.03.2008 між Теребовлянською міською радою (орендодавець) та ПП "Тернопільська фірма "Будівельник" (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв земельну ділянку комунальної власності площею 0,778 га для обслуговування зазначених вище будівель.
ПП "Тернопільська фірма "Будівельник" звернулося до Теребовлянської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування (оренду) орієнтовною площею 0,7780 га для обслуговування будівель прохідної і електрощитової по вул. Небесної сотні (Шишкіна), 4, м. Теребовля.
Рішенням Теребовлянської міської ради № 4110 від 19.07.2018 надано дозвіл заявнику на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, загальною площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за рахунок житлової та громадської забудови, угіддя-землі комерційного призначення в м. Теребовля, вул. Небесної сотні, 4, в оренду терміном на 5 років.
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 17.09.2020 у справі №10/Б-5022/1319/2011(921/284/20), яке набрало законної сили, визнано незаконним та скасовано вказане рішення міської ради.
ПП "Тернопільська фірма "Будівельник" повторно звернулося до Теребовлянської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування (оренду) орієнтовною площею 0,7780 га для обслуговування будівель прохідної і електрощитової за тією ж адресою.
Однак, рішенням Теребовлянської міської ради №444 від 05.01.2021 надано дозвіл заявнику на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, замість запитуваної площі 0,7780  га - орієнтовною площею 0,1000 га, для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель прохідної, електрощитової (будівля - прохідна, будівля електрощитова) м. Теребовля терміном на 5 років.
Таким чином, заявник вважає, що міська рада, незважаючи на чинне рішення суду, повторно необґрунтовано зменшила розмір наданої земельної ділянки.
Оцінка суду.
Згідно ч. 1, 2 ст. 136 ГПК України  господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ст. 137 ГПК України  позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.
При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Виходячи із системного аналізу зазначених вище процесуальних норм, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Таким чином, забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямований саме на гарантування виконання майбутнього рішення господарського суду.
При цьому, в немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе відновити свій правовий стан, який існував до імовірного порушення його прав та захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
У випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, у разі задоволення судом яких не вимагатиметься примусове виконання, то в такому разі має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.
Предметом спору у справі №10/Б-5022/1319/2011(921/511/21) є визнання незаконним та скасування рішення Теребовлянської міської ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду лише площею 0, 1000 га.
Достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення є умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру.
У даному випадку позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, однак всупереч зазначеному вище, судом першої інстанції, при застосуванні заходів забезпечення, досліджувалися обставини щодо можливості зникнення або зменшення за кількістю площі земельної ділянки на момент виконання рішення, тобто можливість міською радою розпоряджатися спірною земельною ділянкою. 
Так, задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на рішення суду, яке набрало законної сили та яким скасовано попереднє рішення Теребовлянської міської ради  про зменшення розміру земельної ділянки із запитуваної заявником площею 0, 778 га до 0, 1000 га, Теребовлянською міською радою повторно прийнято рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду лише площею 0, 1000 га. Враховуючи зазначене, міською радою можливе прийняття рішень щодо розпорядження (будь-якого роду відчуження) чи передачу в користування іншим особам спірної земельної ділянки, що у випадку задоволення судом позовних вимог, призведе до неможливості чи утруднення ефективного реального захисту прав позивача та їх поновлення.
Суд апеляційної інстанції із зазначеними висновками місцевого господарського суду не погоджується з огляду на те, що заява ПП "Тернопільська фірма "Будівельник" не містить будь-яких обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а матеріали справи не містять доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Так, у заяві про забезпечення позову містяться лише загальні міркування та припущення заявника стосовно ймовірних дій міської ради щодо подальшого відчуження спірної земельної ділянки, що ускладнить виконання рішення по цій справі у разі задоволення позову.
Однак, самі лише припущення заявника щодо того, що подальші можливі дії відповідача будуть спрямовані на подальше відчуження спірної земельної ділянки не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати та довести необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.
Покликання заявника на чинне рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.09.2020 у справі №10/Б-5022/1319/2011(921/284/20), яке набрало законної сили, не стосується предмета спору у даній справі та жодним чином не свідчить про те, що міською радою вживаються будь-які заходи, що можуть призвести до утруднення чи неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову у цій справі.
З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено обставини, які б вказували, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Зазначене свідчить про те, що подана позивачем заява ґрунтуються на припущеннях, що є підставою для відмови у її задоволенні.
Окрім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Саме лише визначення заборони у будь-який спосіб розпоряджатися земельною ділянкою площею 0, 778 га без зазначення її кадастрового номеру та/або без визначення меж та конфігурації, суміжних землекористувачів тощо, а лише зазначаючи адресу такої земельної ділянки, є надто абстрактним, суперечить вказаній статті та не дозволяє чітко встановити щодо якої ж конкретної земельної ділянки або її частини заборонено відповідачу вчиняти будь-які дії щодо розпорядження. 
Позивачем не доведено та не підтверджено матеріалами справи, що земельна ділянка, розташована по вул. Небесної сотні (Шишкіна), 4 в м. Теребовля Тернопільського району Тернопільської області, має загальну площу лише 0, 778 га. Тому вказані обставини фактично призводять до блокування вирішення земельних питань щодо будь-якої ділянки відповідного розміру (0, 778 га) за вказаною адресою. Зазначене може мати наслідком порушення прав інших осіб (в т.ч. суміжних землекористувачів) щодо вільного розпорядження земельною ділянкою за цією адресою.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи, зазначені в апеляційній скарзі щодо недоведеності наявності обставин, які зумовлюють необхідність застосування заходів забезпечення позову, та порушення апеляційним господарським судом положень ГПК України знайшли своє підтвердження.
Відповідно ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову припустився неправильного застосування норм процесуального права, а саме: ст. 136, 137 ГПК України.
Враховуючи наведені вище обставини, апеляційний господарський суд вважає висновки місцевого господарського суду про доведеність та обґрунтованість заяви про забезпечення позову неправомірними, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні поданої заяви.
Судові витрати.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про покладення судового збору за подання апеляційної скарги на позивача.
Керуючись ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 271, 275, 277, 281- 284 ГПК України, 
Західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Теребовлянської міської ради задовольнити.

2.          Скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.08.2021 у справі № 10/Б-5022/1319/2011(921/511/21). Прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви Приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник" про вжиття заходів забезпечення позову – відмовити.

3.          Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на позивача.

Стягнути з Приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник" (м. Тернопіль, вул. Миру, 3, код ЄДРПОУ 30066909) на користь Теребовлянської міської ради (Тернопільська область, м. Теребовля, вул. Князя Василька, 104а, код ЄДРПОУ 04058456) 2  270, 00 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Порядок оскарження постанови встановлено Господарським процесуальним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.  

Матеріали справи повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.11.2021.

Головуючий суддя                                                                      О. МАТУЩАК

Судді                                                                                          Т. БОНК
                    
                                                                                                    Г. ЯКІМЕЦЬ