Номер провадження: 22-ц/813/2054/21 
Номер справи місцевого суду: 523/14166/18
Головуючий у першій інстанції Кисельов В.К.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 5

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2021 року                                                                м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Рибачук О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2019 року в цивільній справі за позовною заявою Міністерства інфраструктури України до ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Зілковської Катерини Леонідівни, треті особи: Громадська організація «Причал №193 «Ярморочна», Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2018 року міністерство інфраструктури України звернулось з позовом до ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Зілковської Катерини Леонідівни, треті особи: Громадська організація «Причал №193 «Ярмарочна», Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» про витребування майна із чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що (т.1, а.с 1-93).
23 грудня 2019 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси (головуючий - суддя Кисельова В.К.) позовні вимоги Міністерства інфраструктури України до ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Зілковської Катерини Леонідівни, треті особи: Громадська організація «Причал №193 «Ярморочна», Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено частково. Витребувано з володіння ОСОБА_1 на користь Держави Україна в особі Міністерства інфраструктури України нерухоме майно у вигляді у вигляді 23/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал № 193, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , розташованих на земельній ділянці площею 1,1443 га, кадастровий номер земельної ділянки: 5110137600:35:012:0006, що складаються з боксу № 17 у літ. «Ж» у складі приміщень: І поверх - 27 - основне площею 7,6 кв.м, загальною площею - 7,6 кв.м, основною площею - 7,6 кв. м. шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16 жовтня 2015 року з індексним номером 25338652, прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Зілковською Катериною Леонідівною щодо реєстрації права власності за ОСОБА_1 у вигляді 23/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал № 193, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , розташованих на земельній ділянці площею 1,1443 га, кадастровий номер земельної ділянки: 5110137600:35:012:0006, що складаються з боксу № 17 у літ. «Ж» у складі приміщень: І поверх - 27 - основне площею 7,6 кв.м, загальною площею - 7,6 кв.м, основною площею - 7,6 кв.м. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Держави Україна в особі Міністерства інфраструктури України судовий збір у розмірі 1762 гривні (т.2, а.с 161-174).
03 лютого 2020 року через канцелярію Одеського апеляційного суду представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2019 року. Апелянт не погоджується з даним рішенням суду першої інстанції, оскільки воно прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не надано жодної правової оцінки доводам та доказам відповідача, зокрема судовим рішенням у справі №15/158-09-5429 про визнання за державою в особі Міністерства транспорту та зв`язку України права власності на об`єкти нерухомості, розташовані за адресою АДРЕСА_2 . Одеська міська рада відмовила в оформленні свідоцтва на право власності державної власності на спірні об`єкти, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про визнання за державою в особі позивача права власності. Апелянт пояснює, що судноремонтним заводом в 1976 році за рахунок державних коштів ніякого будівництва на земельній ділянці площею 0,6 га по АДРЕСА_2 не здійснювалося, що було встановлено судовим рішенням господарського суду Одеської області від 24 лютого 2010 року. Натомість оскаржуване рішення взагалі не містить оцінки доводам Відповідача та встановленим обставинам по справі №15/158-09-5429. Судом не було мотивовано, чому даний доказ Відповідача не був прийнятий до уваги, чому відхиляється судом, що свідчить про порушення принципу повноти, об`єктивності розгляду справи та порушення принципу змагальності сторін. Натомість позивач не надав до суду доказів будівництва, введення в експлуатацію, проведення державної реєстрації судноремонтним заводом і відповідно до цього набуття права власності судноремонтним заводом або Міністерством інфраструктури України. Із наявних у матеріалах доказів вбачається, що позивач може бути лише власником матеріалів, обладнання тощо, як були використані в процес будівництва майна, що не було введено в експлуатацію, за умови підтвердження самого факту будівництва. На думку апелянта, позовна заява не містить будь-якого обґрунтування та доказів того, що бокс відповідача № НОМЕР_1 входить до складу майна, який належить позивачу на праві власності, оскільки технічні характеристики об`єктів нерухомості не дають змоги встановити їх тотожність, що виключає можливість його витребування. На момент відчуження майна відповідачу, позивач не мав права власності на нерухоме майно, натомість ГО «Причал №193 Ярмарочна» мала всі підтверджуючі документи, про право власності на відчужуваний об`єкт нерухомості і це право було зареєстроване належним чином. Отже особу не може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і змагальним принципами міжнародного права, а при вирішення питання ро можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. У даному випадку відсутні інтереси суспільства, які дозволяли б позбавити права власності осіб, які набули спірні об`єкти нерухомості за дійсним договором купівлі – продажу, а ні позивач, а ні суд їх не обґрунтували. Апелянт просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23.12.2019 року, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
25.05.2020 в.о. директора ДП «Одеський морський торговельний порт» Мясковський О.М. подав відзив на апеляційну скаргу. В обґрунтування своєї позиції представник третьої особи зазначив, що власник має право витребувана своє майно в особи, яка незаконного без відповідної правової підстави заволоділа ним. Також представник зазначив, що позовні вимоги Міністерства інфраструктури України є правомірними та обґрунтованими. Крім іншого, представник третьої особи зазначив, що посилання відповідача ОСОБА_1 та апеляційна скарга містять перекручування та підміну правових понять. В справі № 916/882/13 відчуження нерухомого майна підприємства, установами та організаціями, підконтрольними Міністерству інфраструктури України можливе лише за наявності його погодження, яке не надавалось Міністерством ані Судноремонтному заводу «України», ані його правонаступнику – ДП «Одеський порт». Тому представник третьої особи просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції – без змін (т. 3, а.с. 5-16).
08.07.2021 провадження в справі було зупинено до закінчення розгляду цивільної справи № 523/15769/17 за позовом Міністерства Інфраструктури України до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Зілковської Катерини Леонідівни, треті особи: Громадська організація «Причал «193 «Ярмарочна», Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» про витребування майна із чужого незаконного володіння судом касаційної інстанції (т. 4, а.с. 55-57).
06.08.2021 провадження в справі було поновлено (т. 1, а.с. 58-59).
В судовому засідання 30.09.2021 року представник третьої особи ДП «Одеський морський торговельний порт» - Кульшик К.В. просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції просив залишити без змін. Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. При цьому, апеляційний суд зауважує, що апелянт, як ініціатор процесу на даній стадії повинен цікавитися рухом своєї апеляційної скарги та отримувати інформацію про призначені судові засідання з використанням електронного Списку судових справ, призначених до розгляду на офіційному сайті суду (п. 1.2.3 Правил організації ефективного цивільного судочинства, затв. Радою суддів України №14 від 28.02.2020 року; https://oda.court.gov.ua/sud4813/inshe/3/1163581/).
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є добросовісним набувачем спірного майна, однак, оскільки з володіння позивача майно вибуло без відповідної правової підстави та позивач підтвердив право власності на спірне майно, суд вирішив задовольнити частково позовні вимоги та витребувати спірне нерухоме майно у відповідача на користь позивача. При цьому, суд першої інстанції роз`яснив, що відповідач позбавляється права власності на об`єкт нерухомого майна, а позивач відновлює своє право здійснювати право користування, володіння та розпорядження даним об`єктом; позивач не позбавляється права звернутись до відповідача з позовом про звільнення вищевказаних приміщень, або навпаки вирішити питання щодо укладення з відповідачем цивільно-правових договорів про використання нерухомого майна.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та, відхиляючи доводи апеляційної скарги, вважає за потрібне зазначити наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно було встановлено судом першої інстанції наказом від 09.09.1997р. №171 у складі Одеського СРЗ «Україна» створено відокремлений структурний підрозділ рятувально-човнову станцію «Ярмарочна» без права юридичної особи. Відповідно до наказу №83 від 11.04.2002р. «Про вдосконалення управління човново-лодочною станцією «Ярмарочна» було вирішено спростити з 01.05.2002р. відокремлену самостійну фінансово-господарську діяльність ЧЛС «Ярмарочна».
Рішенням Одеської міської ради від 28.12.2001р. №3065-XXIII Одеському СРЗ «Україна» надано земельну ділянку із земель міста, площею 1,1443 га (код Українського класифікатора цільового використання землі 1.12.7 землі фізичної культури і спорту), за адресою: АДРЕСА_2 , у тимчасове довгострокове користування, строком на 5 років, для експлуатації та обслуговування спортивно-човнової станції та затверджено договір на право тимчасового користування земельною ділянкою між Одеською міською радою та Одеським СРЗ «Україна».
Відповідно до інвентарних карток обліку основних засобів СРЗ №1 №№ 47, 48, 49, 50, 51, б/н за останнім рахується: майстерня, дворовий туалет, дороги асфальтові ширина 7м, дороги бетонні ширина 7 м, двоповерхова будівля (вахтова), двоповерхова будівля (побутова), одноповерхова будівля (бокси).
Наказом директора заводу СРЗ «України» ОСОБА_4 від 08.09.2006р. №228а було створено комісію для передачі майна спортивно-човнової станції «Ярмарочна» з балансу заводу на баланс спортивно-човнової станції «Ярмарочна».
ГО «Причал №193 Ярмарочна» зареєстровано 20.09.2006р., про що свідчить свідоцтво про реєстрацію громадського об`єднання №1469.
За актом приймання передачі (без дати) з балансу ДП ОСРЗ «Україна» спортивно-човнової станції «Ярмарочна» на баланс ГО «Причал-193 «Ярмарочна» останньому 08.09.2006 р. (до дати реєстрації громадського об`єднання) передано основні фонди СЧС «Ярмарочна», а саме: майстерня, дворовий туалет, будинки (одноповерхові бокси у кількості 156 шт.), будинок двоповерховий (битівка), будинок двоповерховий (вахтова), дорога бетонна (ширина 7 ), дорога асфальтова (ширина 7 м), мотопомпа (МП 1600), прилавок-вітрина з холодильником ПВП. Акт затверджено директором ДП ОСРЗ «України» Яворським О.М.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.10.2014р. у справі №523/15703/14-к за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб) визнано провину ОСОБА_4 у підписанні наказу від 08.09.2006р. №228а та складанні акту приймання передачі з балансу ДП ОСРЗ «Україна» спортивно-човнової станції «Ярмарочна» на баланс ГО «Причал-193 «Ярмарочна», який в подальшому було подано директором ОСОБА_4 як правовстановлюючий документ для виготовлення технічного паспорту та видачі виконкомом Одеської міської ради свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 від 27.12.2012р., що, в свою чергу, призвело до настання тяжких наслідків у вигляді матеріального збитку ДП «Одеський морський торговельний порт» у розмірі балансової вартості державного майна.
Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 02.10.2006р. №971 «Про реорганізацію державного підприємства «Одеський судноремонтний завод «Україна» визначено, що ДП «Одеський морський торговельний порт» є правонаступником прав і обов`язків ДП «Одеський СРЗ «Україна». Відповідно до п. 5.1. наказу ДП «Одеський морський торговельний порт» було вирішено прийняти до статутного фонду (капіталу) порту майно ДП «Одеський СРЗ «Україна».
Згідно інвентарних карток №№100170, 100174, 100175, 100176, 100177, 100178, 100179 обліку основних засобів ДП «Одеський морський торговельний порт» на бухгалтерських рахунках останнього обліковується майно човнової станції СРЗ, а саме: майстерня бази відпочинку, дворовий туалет, дороги асфальтовані шириною 7 м., - 2 об`єкти, будівля двоповерхова (вахтова), будівля двоповерхова (побутові) та будівля двоповерхова (бокси), про що також свідчить витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, наданий Фондом державного майна України на запит ДП «Одеський морський торговельний порт», та відомостями про окреме нерухоме державне майно.
За актом інвентаризації основних засобів, що передаються ДП ОСРЗ «Україна» на баланс ДП «Одеський морський торговельний порт» проведено інвентаризацію основних засобів, які підлягають передачі на баланс ДП «Одеський морський торговельний порт» і обліковуються на балансовому рахунку №10 станом на 01.12.2006р. Під №№201-207 значаться: майстрова база відпочинку, дворовий туалет, будівля одноповерхова, бокси, будівля двоповерхова побутівка, будівля двоповерхова вахтова, дорога бетонна ширина 7 м, дорога асфальтова ширина 7 м. Рік введення в експлуатацію – червень 1976р.
Наказом ДП «Одеський морський торговельний порт» від 15.05.2007р. №298 на баланс останнього прийнято основні фонди СРЗ «України», в тому числі і спірні об`єкти.
22.06.2007р. між ГО «Причал №193 Ярмарочна» (Організація) та ДП «Одеський морський торговельний порт» (Порт) укладено договір про резервування приміщень №КД-10558, згідно умов якого Порт зобов`язався за письмовим зверненням Організації протягом визначеного в договорі строку зарезервувати та утримувати у резерві приміщення з метою подальшого оформлення договору оренди. Об`єктом резервування є майстерня бази відпочинку (інв. №100170), дворовий туалет (інв. №100174), дорога асфальтована (інв. №100175), дорога бетонна (інв. №100176), будинок двоповерховий (вахтовий) (інв. №100177), будинок двоповерховий (битовки) (інв. №100178) та будинок одноповерховий (бокси) (інв.№100179). Договір розірвано на підставі додаткової угоди від 08.09.2009р.
Зазначені об`єкти разом з мотопомпою МП 1600 та прилавком-вітриною з холодильником ПВП передано профспілці ДП «Одеський морський торговельний порт» у безоплатне користування відповідно до угоди від 14.12.2012р. Відповідно до цієї угоди доповнено колективний договір додатком №28 (перелік майна, переданий профспілці для реалізації лікувально-оздоровчих та соціально-культурних заходів), згідно якого для реалізації лікувально-оздоровчих та соціально-культурних заходів для портовиків, членів їх сімей та ветеранів порту, з метою створення належних умов діяльності профкому при реалізації зазначених задач, для розміщення та відпочинку портовиків, членів їх сімей та ветеранів порту, адміністрація передає об`єкти, розміщені за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 20.09.2007р. №1164 запропоновано відповідній раді розірвати вищезазначений договір, зарахувати земельну ділянку до запасу земель Одеської міської ради та передати ГО «Причал №193 «Ярмарочна» із запасу земель Одеської міської ради земельну ділянку площею 1,1443 га за адресою: АДРЕСА_2 , у довгострокову оренду строком на 5 років, для експлуатації та обслуговування спортивно-човнової станції та затвердити договір оренди землі між Одеською міською радою та ГО «Причал №193 «Ярмарочна».
Рішенням Одеської міської ради від 10.07.2008р. №3022-V за згодою сторін розірвано договір на право тимчасового користування землею площею 1,1443 га за адресою: АДРЕСА_2 , укладений між Одеською міською радою та ДП «Одеський СРЗ «Україна», передано ГО «Причал №193 «Ярмарочна» земельну ділянку площею 1,1443 га за адресою: АДРЕСА_2 , у довгострокову оренду строком на 15 років, для експлуатації та обслуговування спортивно-човнової станції та затверджено договір оренди землі між Одеською міською радою та ГО «Причал №193 «Ярмарочна».
Наказом ДП «ОМТП» №484 «Про структуру порту» від 10.07.2009р. у зв`язку з утворенням ГО «Причал №193 «Ярмарочна» по використанню та експлуатації спортивно-човнової станції робітниками порту, зареєстровану як юридичну особу (свідоцтво про державну реєстрацію серія АОО №269100), з метою скорочення невиробничих витрат порту з 01.08.2009 р. дозволено управлінню ГО «Причал №193 «Ярмарочна» використовувати спортивно-човнову станцію за умови самоокупності та самофінансування, основні фонди було вирішено залишити на балансі порту.
Перелік будівель, розташованих за адресою: вул. Чорноморського козацтва, 100, та які перебувають на балансі ДП «Одеський морський торговельний порт» відображено у технічному паспорті, виготовленому КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 04.02.2009р. на замовлення ДП «ОМТП». Згідно цього техпаспорту, за адресою АДРЕСА_2 розташовані: побутова будівля, бокси, майстерня, убиральні, огорожа, мостіння.
Рішенням Одеської міської ради від 08.07.2011р. №823-VІ надано згоду на передачу з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси комплексу будівель та споруд «Човнова станція», що знаходиться на балансі ДП «Одеський морський торговельний порт» та розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: майстерню (інв. №100170), убиральні (інв. №100174), мостіння асфальтове та бетонне (інв. №100175, №100176), вахтова (інв. №100177), побутова будівля (інв. №100178), бокси (інв.№100179).
Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.04.2016р. по справі №916/882/13, позовні вимоги державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» до виконавчого комітету Одеської міської ради, ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» були задоволені, визнано недійсним свідоцтво про право власності серії НОМЕР_2 від 27.12.2012р., видане виконавчим комітетом Одеської міської ради, яким посвідчено право власності ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал № 193, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , які в цілому складаються з будівель: літ. “А”, літ. “Б”, літ. “В”, літ. “Д”, літ. “Е”, літ. “Ж”, літ. “З”, літ. “К”, літ. “Л”, літ. “М”, літ. “Н”, літ. “О”, літ. “П”, літ. “Р”, літ. “С”, літ. “Т”, літ. “У”, літ. “Ф”, літ. “Г”, літ. “Х”, загальною площею 3293,3 кв. м., основною площею 1824,3 кв. м., відображених у технічному паспорті від 19.10.2012р. (т.1, а.с. 14-29)
Вищевказана постанова була залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.07.2016р. (т.1, а.с. 30-32).
В постанові Одеського апеляційного господарського суду від 21.04.2016р. по справі №916/882/13 встановлені наступні обставини. Так, наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 02.10.2006р. №971 «Про реорганізацію державного підприємства «Одеський судноремонтний завод «Україна» визначено, що ДП «Одеський морський торговельний порт» є правонаступником прав і обов`язків ДП «Одеський СРЗ «Україна». Відповідно до п. 5.1. наказу ДП «Одеський морський торговельний порт» було вирішено прийняти до статутного фонду (капіталу) порту майно ДП «Одеський СРЗ «Україна» Згідно інвентарних карток №№100170, 100174, 100175, 100176, 100177, 100178, 100179 обліку основних засобів ДП «Одеський морський торговельний порт» на бухгалтерських рахунках останнього обліковується майно човнової станції СРЗ, а саме: майстерня бази відпочинку, дворовий туалет, дороги асфальтовані шириною 7 м., - 2 об`єкти, будівля двоповерхова (вахтова), будівля двоповерхова (побутові) та будівля двоповерхова (бокси), про що також свідчить витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, наданим Фондом державного майна України на запит ДП «Одеський морський торговельний порт», та відомостями про окреме нерухоме державне майно.
За актом інвентаризації основних засобів, що передаються ДП ОСРЗ «Україна» на баланс ДП «Одеський морський торговельний порт» проведено інвентаризацію основних засобів, які підлягають передачі на баланс ДП «Одеський морський торговельний порт» і обліковуються на балансовому рахунку №10 станом на 01.12.2006р. Під №№201-207 значаться: майстрова база відпочинку, дворовий туалет, будівля одноповерхова, бокси, будівля двоповерхова побутівка, будівля двоповерхова вахтова, дорога бетонна ширина 7 м, дорога асфальтова ширина 7 м. Рік введення в експлуатацію – червень 1976р.
В матеріалах справи наявні докази будівництва станції в 70рр. ХХ ст., зокрема, договори від 01.03.1976р., від 07.07.1982р., Положення про лодочну станцію.
В переліку акта прийому-передання основних засобів СРЗ-1 «України» до ДП «Одеський морський торговельний порт» станом на 01.04.2007р. також значаться 7 вищенаведених об`єктів.
Наказом ДП «Одеський морський торговельний порт» від 15.05.2007р. №298 на баланс останнього прийнято основні фонди СРЗ «України», в тому числі і спірні об`єкти.
Окрім того, з технічного паспорту на будівлі і споруди за адресою: АДРЕСА_2 , користувач ДП «Одеський морський торгівельний порт», яке було виготовлено 04.02.2009 р. КП «ОМБТІ та РОН», вбачається наявність у складі приміщень боксів.
Отже в даному випадку спростовуються доводи відповідача, що Одеський судноремонтний завод «Україна» ніколи не будував спірні будівлі, що вони є самовільним будівництвом, а також, що позивач не є їх власником.
Судом також встановлено, що межах справи №916/882/13 судом було з`ясовано, що фактично рішення Одеської міської ради від 08.07.2011р. №823-VІ виконано не було.
19.12.2012р. Інспекцією ДАБК зареєстровано декларацію № ОД20212509952 про готовність об`єкта: Будівництво спортивно-човнової станції Причал №193, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 100, код ДК 1265.9, II категорії складності, який складається з літ “А” 87,9 кв.м., літ. “Б” 504,9 кв.м., літ “В” 69,7 кв.м., літ “Д” 313,4 кв.м., літ “Е” 93,7 кв.м., літ “Ж” 265,7 кв.м., літ. “З” 137,5 кв.м., літ. “К” 406,1 кв.м., літ. “Л” 238,9 кв.м., літ. “М” 289,1 кв.м., літ “Н” 282,3 кв.м., літ “О” 81,0 кв.м., літ “П” 81,0 кв.м., літ. “Р” 81,0 кв.м., літ. “С” 81,0 кв.м., літ “Т” 81,0 кв.м., літ “У” 81,0 кв.м., літ. “Ф” 81,0 кв.м., літ. “Г” 31,0 кв.м., літ. “Х” 9,1 кв.м.), до експлуатації.
Зазначена декларація зареєстрована на замовлення ГО «Причал №193 «Ярмарочна» на підставі договору оренди землі від 23.04.2010р., укладеного між ГО «Причал №193 «Ярмарочна» та Одеською міською радою. При цьому, у декларації зазначено, що будівництво об`єктів нерухомості здійснювалось у 2008-2009 роках.
27.12.2012р. на підставі вказаної декларації виконкомом Одеської міської ради видано ГО «Причал №193 «Ярмарочна» свідоцтво про право власності серії НОМЕР_2 на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал №193, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , які в цілому складаються з будівель: літ. “А”, літ. “Б”, літ. “В”, літ. “Д”, літ. “Е”, літ. “Ж”, літ. “З”, літ. “К”, літ. “Л”, літ. “М”, літ. “Н”, літ. “О”, літ. “П”, літ. “Р”, літ. “С”, літ. “Т”, літ. “У”, літ. “Ф”, літ. “Г”, літ. “Х”, загальною площею 3293,3 кв.м., основною площею 1824,3 кв.м., відображених у технічному паспорті від 19.10.2012р.. Державну реєстрацію прав на означені нежитлові будівлі здійснено 28.12.2012р., що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав.
Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26.05.2014р. у справі №522/8039/14-к за обвинувальним актом по кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12014160030000180 від 15.04.2014р. по обвинуваченню ОСОБА_5 (працівник МБТІ, який виробив технічний паспорт 19.10.2012р.) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів) визнано винним і призначено покарання (т.1, а.с. 33-34).
В зв`язку із чим, твердження представника відповідача щодо невідповідність технічної характеристики приміщень, яке перебувають на балансі позивача не можливо прийняти до уваги, зважаючи на порушення під час виготовлення останнього технічного паспорту від 19.10.2012р.
Згідно довідки ДП «Одеський морський торговельний порт» від 29.07.2013р. №20/2-812 станом на 01.07.2013р. на балансі останнього наявні такі об`єкти державної власності – основні засоби: майстерня бази відпочинку (інв. №100170), дворовий туалет (інв. №100174), дорога асфальтова, ширина 7 м (інв. №100175), покриття бетонне, ширина 7 м (інв. №100176), будівля двоповерхова (вахтова) (інв. №100177), будівля двоповерхова (побутові) (інв. №100178), будівля одноповерхова (бокси) (інв. №100179).
Наказом Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013р. №163 реорганізовано державні підприємства морського транспорту шляхом виділу стратегічних об`єктів портової інфраструктури та утворено ДП «Адміністрація морських портів України», яке є правонаступником в частині майна, прав та обов`язків відповідно до розподільчих балансів.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.06.2015р. у справі № 815/7121/14, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2015р. позов ДП «Одеський морський торговельний порт» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ГО “Причал №193 «Ярмарочна», Одеська міська рада, за участю прокуратури Одеської області, про визнання протиправною та скасування декларації, зобов`язання скасувати реєстрацію декларації задоволено частково; скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ОД20212509952, виданої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області 19.12.2012р., у задоволенні решти позову відмовлено.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.03.2016р. у справі № 815/7121/14 (№К800/297/16) ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2015 р. скасовано та справу направлено на новий розгляду до суду апеляційної інстанції.
Розпорядженням Суворовської районної адміністрації №15р від 23.01.2015р. «Про впорядкування адреси та затвердження висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з подальшим встановленням нумерації” об`єкту нерухомого майна – нежитловим будівлям спортивної-човнової станції Причал №193 була присвоєна адреса: АДРЕСА_1 ; відповідно до довідки з Адресного реєстру міста Одеси від 24.11.2014р. за №58003/2 (т. 1, а.с. 66-69).
12.05.2015р. державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Антоненко О.С було видано ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» свідоцтво про право власності НОМЕР_3 на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал №193, загальною площею 3293,3 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та належать на права приватної власності ГО «Причал № 193 «Ярмарочна».
ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» у 2015-2016рр. було відчужено на користь фізичних осіб частки нежитлової будівлі спортивно-човнової станції Причал №193, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Слід зазначити, що відповідно до наданої ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» інформації, частини будівлі спортивно-човнової станції були відчужені відповідачем на користь 54 членів ГО «Причал № 193 «Ярмарочна», які належать останнім на праві спільної часткової власності.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №86230270 від 03.05.2017р. вбачається, що ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» на праві приватної власності належить 7507/10000 частин нежитлових будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.10.2016р. за №322 було вирішено скасувати розпорядження Суворовської районної адміністрації №15 р від 23.01.2015р. «Про впорядкування адреси та затвердження висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з подальшим встановленням нумерації» (т. 1, а.с. 70).
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2017р. по справі №815/1348/17 позовні вимоги ДП «Одеський морський торговельний порт» до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, юридичного департаменту Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_6 та ГО «Причал № 193 «Ярмарочна», було задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 12.05.2015р. про державну реєстрацію за ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» права приватної власності на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції «Причал №193», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 54-58).
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2017р. постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2017р. по справі №815/1348/17 було залишено без змін (т.1, а.с. 59-64).
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №95277116 від 22.08.2017р. вбачається, що рішення про державну реєстрацію права власності ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» на 7507/10000 об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2017р. по справі №815/1348/17 було скасовано з внесенням до реєстру відповідного запису.
В процесі розгляду справи в суді першої інстанції, 21.09.2017р. було проведено реєстрацію права власності за державою Україна в особі Міністерства інфраструктури України на будівлі та споруди загальною площею 2331,2 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №98439268 від 26.09.2017 р.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що з огляду на встановлені у межах господарської справи №916/882/13 преюдиційні для вирішення даного спору обставини, на підставі яких господарськими судами було зроблено висновок про належність об`єктів нерухомого майна, а саме спортивно-човнової станції Причал №193, до державної власності, згода на відчуження яких державними органами надана не була, господарський суд при вирішенні даного спору по суті виходив із факту належності нерухомого майна, право власності на яке посвідчено спірним свідоцтвом, до державної власності.
Вищевказані обставини встановлені у рішенні господарського суду Одеської області від 13.10.2017 р. по справі № 916/887/17, а також в постанові Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018р. по справі № 916/887/17.
Даними рішеннями також було встановлено, що під час розгляду позовних вимог ДП «Одеський морський торговельний порт» у межах справи №916/882/13, господарськими судами, зокрема, було встановлено, що майно, право власності на яке посвідчувалося свідоцтвом НОМЕР_2 від 27.12.2012р., належить до державної власності, органом управління якого є Міністерство інфраструктури України та закріплене за ДП «Одеський морський торговельний порт» на праві господарського відання. Наявні в матеріалах справи докази, а саме розпорядження Суворовської районної адміністрації №15р від 23.01.2015р. та рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.10.2016р. за №322, дозволили суду дійти висновку, що об`єкти нерухомого майна, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та адресою: АДРЕСА_1 , є тотожними.
Стаття 321 ЦК України встановлює принципи непорушності права власності. Відповідно до цієї норми право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з вимогами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.
Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.
Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.
Пунктом 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлено, що у разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України.
У пункті 26 зазначеної постанови вказано, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.10.2015р., який був укладений між Громадською організацією Причал №193 «Ярмарочна» та ОСОБА_1 останній придбав у власність 23/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал № 193, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , розташованих на земельній ділянці площею 1,1443 га, кадастровий номер земельної ділянки: 5110137600:35:012:0006, що складаються з боксу № 17 у літ. «Ж» у складі приміщень: І поверх - 27 - основне площею 7,6 кв.м, загальною площею - 7,6 кв.м, основною площею - 7,6 кв.м. В договорі зазначено, що вищевказане нерухоме майно належить ГО Причал №193 «Ярмарочна» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_3 , яке видане ОСОБА_6 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 12.05.2015р. (т.1, а.с. 72-75).
Отже, ОСОБА_1 є добросовісним набувачем вказаного майна в розмірі 23/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал № 193, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , розташованих на земельній ділянці площею 1,1443 га.
Разом з тим, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року у справі № 815/1348/17 рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 12 травня 2015 року про державну реєстрацію за ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» права приватної власності на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал № 193 визнано протиправним та скасовано (т. 1, а.с. 54-58). Вказана постанова була залишена без змін ухвалою Одеського адміністративного апеляційного суду від 09.08.2017 р.
Верховний Суд у постанові від 03 квітня 2018 року у справі № 917/927/17 зазначив, що свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Свідоцтво про право власності не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.
Набуваючи право власності на спірне майно на підставі договору купівлі-продажу  ОСОБА_1  мав намір на отримання майна у приватну власність та не міг знати, що ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» не має права на розпорядження предметом договору, оскільки на момент укладення договору право власності за продавцем було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Скасування державної реєстрації права власності на спірне майно за ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» у зв`язку з порушенням державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Антоненко О. С. приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, свідчить про обґрунтованість позовних вимог Міністерства інфраструктури України.
Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Міністерство інфраструктури України надало належні докази порушення його права, як власника або законного користувача цього майна, внаслідок набуття відповідачем права власності на спірні будівлі та споруди.
В процесі розгляду справи № 916/882/13 встановлено, що «майно, право власності на яке посвідчене спірним свідоцтвом, належить до державної власності та закріплене за ДП «Одеський морський торговельний порт» на праві господарського відання». Про факт належності цього майна до державної власності також свідчить Витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна станом на 07.08.2014р., згідно якого майно, а саме: майстерня бази відпочинку, дворовий туалет, дорога асфальтова ширина 7м, дорога бетонна ширина 7м, будівля двоповерхова (вахтова), будівля двоповерхова (побутові), будівля одноповерхова (бокси) належать до державної власності, орган управління – Міністерство інфраструктури України, балансоутримувач – ДП «Одеський морський торговельний порт».
Зазначене підтверджує право позивача володіти, користуватися та розпоряджатися спірними об`єктами нерухомості та вибуття їх з його володіння поза його волею. Отже, Міністерство інфраструктури України має право на витребування цього майна від останнього набувача, відтак, позовні вимоги є обґрунтованими.
З огляду на зазначене, позивач довів право державної власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Також позивачем надано докази існування порушення його прав на час пред`явлення позову, що є обов`язковою умовою віндикаційного позову.
Отже, оскільки спірне нерухоме майно вибуло з володіння власника поза його волею, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому є підстави для застосування до спірних правовідносин положень частини першої статті 388 ЦК України.
При цьому апеляційний суд враховує висновки Верховного Суду в постанові від 21.07.2021 справі № 523/15769/17, предметом розгляду якої були аналогічні обставини щодо аналогічного предмету спору – частини спірного нерухомого майна. 
Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За ч. 1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Доводи апелянта щодо неврахування рішення господарського суду Одеської області від 24 лютого 2010 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27 квітня 2010 року та постановою Вищого господарського суду України від 05 липня 2010 року, у справі № 15/158-09-5429 апеляційний суд відхиляє, оскільки висновки судів у зазначеній справі не впливають на правильність вирішення цієї справи. До вказаного висновку дійшов, також, Верховний Суд у вище вказанійпостанові від 21.07.2021 справі № 523/15769/17.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до відтворення фактичних обставин справи та містять посилання на обставини, які не впливають на кваліфікацію спірних правовідносин. Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
Таким чином, враховуючи вище наведене, обставини даної справи, висновки Верховного Суду в постанові від 21.07.2021 справі № 523/15769/17, предметом розгляду якої були аналогічні обставини щодо аналогічного предмету спору – частини спірного нерухомого майна, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги та на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2019 року – залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня постановлення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду                                 А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

‘                                                                        М.М. Драгомерецький

Дата складення повного тексту рішення 11 жовтня 2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду                                А.І. Дришлюк

30.09.2021 року                                                                 м. Одеса