УХВАЛА

14 грудня 2021 року 
Київ
справа №9901/505/21
адміністративне провадження № П/9901/505/21  

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Бившевої Л.І. розглянув матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича, третя особа - Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 08.12.2021 (згідно з відбитком календарного штемпелю поштового відділення) надіслали до Верховного Суду як суду першої інстанції позов, в якому просять: визнати протиправною бездіяльність Президента України Зеленського О.В., яка виразилася у відсутності винесеного розпорядження, яким Голову Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кличка В.В. необхідно зобов`язати організувати виконання Виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 у справі № 640/17011/17, якою зобов`язано Виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) організувати роботу, пов`язану із завершенням будівництва житлового комплексу, а саме будинку АДРЕСА_1 , ЖК «Олімпійське містечко» та житлового будинку АДРЕСА_1 , ЖК «Панорамне містечко», у зв`язку з неспроможністю забудовника продовжувати будівництво, без додаткового залучення коштів фізичних осіб, які вже виконали фінансові зобов`язання перед замовником будівництва та отримали квартири по акту прийому-передач; зобов`язати Президента України Зеленського О.В. винести розпорядження, яким зобов`язати Голову Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кличка В.В. організувати виконання Виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 у справі № 640/17011/17, якою зобов`язано Виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) організувати роботу, пов`язану із завершенням будівництва житлового комплексу, а саме будинку АДРЕСА_1 , ЖК «Олімпійське містечко» та житлового будинку АДРЕСА_1 , ЖК «Панорамне містечко», у зв`язку з неспроможністю забудовника продовжувати будівництво, без додаткового залучення коштів фізичних осіб, які вже виконали фінансові зобов`язання перед замовником будівництва та отримали квартири по акту прийому-передач.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі посилаються на положення: підпункту 11 пункту «а» статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно якої до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження з організації роботи, пов`язаної із завершенням будівництва багатоквартирних житлових будинків, що споруджувалися із залученням коштів фізичних осіб, у разі неспроможності забудовників продовжувати таке будівництво; частини першої статті 102 Конституції України, згідно якої Президент України є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина; частини четвертої, п`ятої статті 118 Конституції України, згідно якої голови місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду і звільняються з посади Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України. Голови місцевих державних адміністрацій при здійсненні своїх повноважень відповідальні перед Президентом України і Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні органам виконавчої влади вищого рівня; статті 101 Закону України Про столицю України - місто-герой Київ», згідно якої виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація, яка паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві. Голова Київської міської державної адміністрації призначається Президентом України в порядку, передбаченому Конституцією та законами України; статті 1291 Конституції України, згідно якої судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Посилаючись на вказані положення, позивачі наголошують на тому, що Президент України є гарантом додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина. І також Голова КМДА при здійсненні своїх повноважень відповідальний перед Президентом України. Тобто Президент України має право законодавчо передбаченого впливу на Голову КМДА задля додержання виконання останнім Конституції України (так як Голова КМДА є керівником КМДА і несе відповідальність за всі дії і бездіяльність КМДА), прав і свобод людини і громадянина. Позивачі та інші інвестори вказаних житлових комплексів неодноразово зверталися до Президента України з листами, проте судячи з відповідей на ці листи, ніяких реальних дій зі сторони Президента України на виконання функцій, передбачених статтею 102 Конституції України, здійснено не було. Зокрема, останній раз колективне звернення було здійснене інвесторами (у тому числі і позивачами) в письмовому вигляді 05.10.2021, проте листом від 08.10.2021 Офіс Президента України надіслав відповідь, згідно якої вказане колективне звернення перенаправлене до Секретаріату Кабінету Міністрів України. Головою ініціативної групи ОСОБА_4 було надіслано електронний лист до Офісу Президента України від 19.10.2021, у якому вона зазначала, що інвестори звернулися до Президента України як до гаранта Конституції України в межах саме його повноважень і що пересилання його звернення до Секретаріату Кабінету Міністрів України є фактичною бездіяльністю Президента України, на що 26.10.2021 Офісом Президента України була надана електронна відповідь, що електронне звернення було надіслане до Міністерства юстиції України та до КМДА. Таким чином, з 26.10.2021 позивачі чітко зрозуміли, що їх права були порушені саме відповідачем і що відповідач ніяким чином не відреагував на їхні звернення саме в межах своєї компетенції. Зокрема, у даному випадку оскільки Голова КМДА при здійсненні своїх повноважень перед Президентом України, а позивачі у своїх зверненнях до Президента України скаржилися на порушення своїх прав щодо отримання житла та невиконання рішення суду від 30.09.2020 у справі № 640/17011/19, то Президент України у даному випадку з урахуванням описаних вище повноважень згідно Конституції України зобов`язаний був не перенаправляти звернення громадян до інших органів виконавчої влади, а звернутися до Голови КМДА з вимогою доповісти про стан порушення прав та свобод громадян (що звернулися) та яким чином ці права та свободи можуть бути відновлені, оскільки, як було зазначено вище, протиправна бездіяльність вже була встановлена постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 у справі № 640/17011/17, а у випадку нереагування або недостатнього реагування на таке звернення Президента України зі сторони Голови КМДА, Президент України має право навіть ініціювати питання про звільнення Голови КМДА.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі,  Верховний Суд виходить з такого. 

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України здійснив офіційне тлумачення частини другої статті 55 Конституції України у рішеннях від 25.11.1997 № 6-зп, від 25.12.1997 № 9-зп, від 14.12.2011 № 19-рп/2011. 

У рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що у свої рішеннях він послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

У цьому рішенні Конституційний Суд України також вказав, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

У справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» (інтерес у вузькому розумінні цього слова). Конституційний Суд України дійшов висновку, що  поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» має один і той же зміст.

Верховний Суд зазначає, що держава законами встановлює критерії, за якими право на доступ до суду не є абсолютним.  

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення. 

Відповідно до статті 1 Кодексу адміністративного судочинства України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За пунктом 4 частини першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема,  шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності, зокрема, Президента України, визначені у статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 2 частини першої зазначеної статті правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Повноваження Президента України визначені виключно Конституцією України, статтею 106 якої встановлено, що Президент України: 1) забезпечує державну незалежність, національну безпеку і правонаступництво держави; 2) звертається з посланнями до народу та із щорічними і позачерговими посланнями до Верховної Ради України про внутрішнє і зовнішнє становище України; 3) представляє державу в міжнародних відносинах, здійснює керівництво зовнішньополітичною діяльністю держави, веде переговори та укладає міжнародні договори України; 4) приймає рішення про визнання іноземних держав; 5) призначає та звільняє глав дипломатичних представництв України в інших державах і при міжнародних організаціях; приймає вірчі і відкличні грамоти дипломатичних представників іноземних держав; 6) призначає всеукраїнський референдум щодо змін Конституції України відповідно до статті 156 цієї Конституції, проголошує всеукраїнський референдум за народною ініціативою; 7) призначає позачергові вибори до Верховної Ради України у строки, встановлені цією Конституцією; 8) припиняє повноваження Верховної Ради України у випадках, передбачених цією Конституцією; 9) вносить за пропозицією коаліції депутатських фракцій у Верховній Раді України, сформованої відповідно до статті 83 Конституції України, подання про призначення Верховною Радою України Прем`єр-міністра України в строк не пізніше ніж на п`ятнадцятий день після одержання такої пропозиції; 10) вносить до Верховної Ради України подання про призначення Міністра оборони України, Міністра закордонних справ України; 11) призначає на посаду та звільняє з посади за згодою Верховної Ради України Генерального прокурора; 12) призначає на посади та звільняє з посад половину складу Ради Національного банку України; 13) призначає на посади та звільняє з посад половину складу Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення; 14) вносить до Верховної Ради України подання про призначення на посаду та звільнення з посади Голови Служби безпеки України; 15) зупиняє дію актів Кабінету Міністрів України з мотивів невідповідності цій Конституції з одночасним зверненням до Конституційного Суду України щодо їх конституційності; 16) скасовує акти Ради міністрів Автономної Республіки Крим; 17) є Верховним Головнокомандувачем Збройних Сил України; призначає на посади та звільняє з посад вище командування Збройних Сил України, інших військових формувань; здійснює керівництво у сферах національної безпеки та оборони держави; 18) очолює Раду національної безпеки і оборони України; 19) вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни та у разі збройної агресії проти України приймає рішення про використання Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань; 20) приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України; 21) приймає у разі необхідності рішення про введення в Україні або в окремих її місцевостях надзвичайного стану, а також оголошує у разі необхідності окремі місцевості України зонами надзвичайної екологічної ситуації - з наступним затвердженням цих рішень Верховною Радою України; 22) призначає на посади третину складу Конституційного Суду України; 24) присвоює вищі військові звання, вищі дипломатичні ранги та інші вищі спеціальні звання і класні чини; 25) нагороджує державними нагородами; встановлює президентські відзнаки та нагороджує ними; 26) приймає рішення про прийняття до громадянства України та припинення громадянства України, про надання притулку в Україні; 27) здійснює помилування; 28) створює у межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України, для здійснення своїх повноважень консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи і служби; 29) підписує закони, прийняті Верховною Радою України; 30) має право вето щодо прийнятих Верховною Радою України законів (крім законів про внесення змін до Конституції України) з наступним поверненням їх на повторний розгляд Верховної Ради України; 31) здійснює інші повноваження, визначені Конституцією України. Президент України не може передавати свої повноваження іншим особам або органам. Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України. Акти Президента України, видані в межах повноважень, передбачених пунктами 5, 18, 21 цієї статті, скріплюють підписами Прем`єр-міністр України і міністр, відповідальний за акт та його виконання.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом спору позивачі визначили бездіяльність Президента України щодо відсутності розпорядження про зобов`язання Голови Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кличка В.В. організувати виконання Виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 у справі № 640/17011/17 та зобов`язання Президента України прийняти відповідне розпорядження. Тобто фактично, предметом спору у даній справі є намагання позивачів зобов`язати Президента України прийняти рішення, яким зобов`язати Голову Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кличка В.В. виконати судове рішення у справі № 640/17011/17, яке набрало законної сили.

Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями частин другої, четвертої статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а та від 21.11.2018 у справі № 816/2016/17.  

Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що обраний позивачами спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому у такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивачів стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі. 

Керуючись статтями 22, 170, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича, третя особа - Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

...........................

Л.І. Бившева,
Суддя Верховного Суду