ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2021 року                                                                 м. Одеса
Єдиний унікальний номер справи №947/24483/20
Апеляційне провадження №22-ц/813/2626/21
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач), 
суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,
розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2020 року, постановлене під головуванням судді Огренич І.В., 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позов
31.08.2020 року акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» в особі представника (далі-Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.01.2008 року у розмірі 32 315,79 гривень.
Позов обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до Банка з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 14.01.2008 року. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України (договір приєднання). Під час підписання анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами» складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
14.01.2008 року відповідач підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25 000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 3.2, 3.3 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту і його зміну за рішенням та ініціативою Банку. 
Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. В процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. 
Станом на 12.08.2020 року відповідач має заборгованість в розмірі 32 315,79 грн., з яких 24 598,62 грн. заборгованість за тілом кредиту; 24 598,62 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7717,17 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
Посилаючись на зазначені обставини, Банк просив про задоволення позову і стягнення заборгованості у розмірі 32 315,79 грн.
Відповідач ОСОБА_1 з 28.09.2020 року обізнаний про наявність позовної заяви Банка в суді першої інстанції, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення відповідачу поштового відправлення суду від 28.09.2020 року (а.с.115), однак він не скористався правом надати відзив, пояснення або заперечення на позовну заяву.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2020 року позов Банка задоволений частково. Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь Банка заборгованість за кредитним договором від 14.01.2008 року в розмірі 24 598,62 грн., тобто заборгованість за тілом кредиту. Суд відмовив Банку у стягненні заборгованості за простроченими відсотками. Суд стягнув з відповідача на користь Банка судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 102 грн.
Судове рішення мотивовано тим, що вимоги Банка в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими і доведеними. Вимоги в частині стягнення заборгованості по відсоткам суд вважав не доведеним належними та допустимими доказами, зокрема, суд зазначив, що у заяві позичальника не вказана відсоткова ставка по кредиту, а Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить відомостей, що відповідач ознайомився із ними і погодився з ними, підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Банком. 

Доводи апеляційної скарги та відзив на скаргу
Відповідач звернувся до Банка з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 14.01.2008 р. та виявив бажання оформити кредитку Універсальна з кредитним лімітом 500 грн. із базовою процентною ставкою 3,0% на місяць на залишок заборгованості. Відповідач особистим підписом на анкеті-заяві про ознайомлення і згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку.
14.01.2008 р. відповідач також підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки “Універсальна, 30 днів пільгового періоду”, в якій зазначено: тип кредитної лінії — поновлювана; базова відсоткова ставка за користування кредитом 3,0 % на місяць), розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів тощо, тобто, сторонами під час укладення кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Вказана довідка подана до суду разом із позовною заявою, проте суд на даний доказ уваги не звернув і безпідставно відмовив у стягненні заборгованості за процентами, оскільки вони ніби-то не встановлені умовами договору. 
З моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору. Згідно із визначенням, яке міститься в ст. 633 ЦК України, договори, які укладаються Банком з фізичними особами, є публічними. Також частинами 2 та 3 ст. 633 ЦК України передбачено, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів.
На підставі анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку з встановленим кредитним лімітом, що змінювався. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, отримував кредитні кошти з власної ініціативи, а також здійснював частково погашення заборгованості по кредитному договору. Активація картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Крім цього, відповідач звертався до Банку з метою перевипуску карти, що підтверджується довідкою та банківською випискою. Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку. Тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом відображається та враховується, в тому числі і на перевипущеній картці.
Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача (баланс станом на дату укладання кредитного договору, надана сума кредиту, всі операції за кредитною карткою із визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції).
Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно із яким до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків: виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. У постанові НБУ № 705, зокрема, вказано: «Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань», «Виписка про рух коштів за рахунком може надаватися власникові рахунку в банку, надсилатися поштою, електронною поштою, у вигляді текстового повідомлення на мобільний телефон, через банкомат тощо».
Таким чином, виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі.
Кредитний ліміт на виданій відповідачу кредитній карті був наданий у вигляді поновлювальної кредитної лінії, тобто після сплати кредитних коштів позичальник може знову ними користуватись, а тому зобов`язаний повернути суму отриманих кредитних коштів. Відповідач користувався кредитними коштами, а тому зобов`язаний повернути суму отриманих кредитних коштів та сплатити відсотків за користуванням кредиту.
Щодо заборгованості за відсотками.
За кредитним договором банк або інша кредитна організація (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки, а відповідно до ст. 49 Закону '‘Про банки і банківську діяльність" надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків. Отже, - кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредиту є сплата відсотків.
При укладанні договору відсоткова ставка була зазначена – 3,0 % в міс.
Основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів, враховуючи що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів.
Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 року по справі № 750/6058/17-ц (провадження № 61-47353св18) по справі з аналогічними правовідносинами зробив правовий висновок “...Висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні позову з підстав необґрунтованості є помилковим, оскільки, відповідач, підписуючи 10 листопада 2011 року анкету-заяву, також підписала довідку про ознайомлення із умовами кредитування, тобто відповідач погодилась у письмовому вигляді з умовами кредитування. Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви. відповідає вимогам статей 633. 634ІІК України щодо порядку укладення договору приєднання, а тому висновки апеляційного суду про недоведеність укладення між сторонами договору - є безпідставними..”.
Аналогічна позиція викладена і в постановах Верховного суду від 12.02.2020 року по справі № 382/327/18-ц, від 26.02.2020 року по справі № 355/1091/17, від 23.09.2020 року по справі № 149/1546/18-ц.
Відповідач не звертався до Банка з метою розірвання договору, навпаки погодився з його умовами та прийняв їх до виконання і протягом тривалого часу користувався кредитною карткою та частково погашав заборгованість, особисто знімав кошти та здійснював погашення заборгованості, що вбачається із виписки та розрахунку заборгованості. 
Суд безпідставно послався на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17.
Посилаючись на висновки у постанові Великої Палати Верховного Суду України від
03.07.2019 року по справі №342/180/17-ц, суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявні: витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (в редакції, що діяла на момент підписання анкети-заяви); копія наказу банку щодо затвердження «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання заяви. Отже, укладення договору відповідачем у відповідності до ст. 634 ЦК України шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку, є доведеним.
Як вбачається із анкети-заяви, добровільно підписаної позивачем, який має необхідний обсяг цивільної дієздатності, тобто здатний розуміти та усвідомлювати свої дії та їх значення, він зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.com.ua.
Європейський суд з прав людини у справі «Хамідов проти Росії» від 02.06.2008 р. №72118/01 ЄСПЛ поклав в основу свого рішення про порушення державою- відповідачем статті 6 Конвенції висновок про те, що національні суди встановили для заявника надзвичайний та заздалегідь недосяжний стандарт доказування (extreme and unattainable standard of proof). Схожим чином у справі «Дюльдін та Кіслов проти Росії» від 31.10.2017 р. №25968/02 ЄСПЛ відзначив, що суди застосували незвично високий стандарт доказування (unusually high standard of proof).
Стандарт доказування як складова забезпечення права на справедливий суд під впливом вказаної практики ЄСПЛ включає в себе стандарт переваги доказів, що застосовується до встановлення фактів з урахуванням специфіки обставини, яку належить довести у цивільних та господарських справах. В даному випадку, за відсутності поданих стороною відповідача будь-яких доказів, які б стосувалися предмет доказування, суд першої інстанції поклав на сторону позивача надзвичайний та заздалегідь недосяжний стандарт доказування, який, всупереч нормам матеріального права, призвів до порушення права на справедливий суд, у відповідності до ст.6 Конвенції.
Посилаючись на зазначені обставини, Банк просить скасувати заочне рішення суду в частині, в якій відмовлено у задоволені вимог і ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі в цій частині, а в іншій частині залишити рішення суду без змін.
Днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України).
19.07.2021 року, згідно довідки Укрпошти про причини повернення поштового відправлення апеляційного суду, відповідач ОСОБА_1 був відсутній за адресою місцезнаходження (реєстрації): АДРЕСА_1 (а.с.151,153,154).
З огляду на вимоги п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України, відповідач ОСОБА_1 вважається таким, що повідомлений 19.07.2021 року про відкриття апеляційного провадження за скаргою Банка на заочне рішення суду від 02.11.2020 року.
Відповідач ОСОБА_1 не скористався правом надати відзив, заперечення або пояснення на апеляційну скаргу.

Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відмовляючи Банку у позові про стягнення відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що Банк не довів свої вимоги в цій частині належними і допустимими доказами.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду в цій частині зважаючи на наступне.

Фактичні обставини справи встановлені апеляційним судом 
Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 14.01.2008 року відповідач звернувся до Банка з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву про бажання оформити кредитку Універсальна з кредитним лімітом 500 грн. 14.01.2008 р. відповідач також підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки “Універсальна, 30 днів пільгового періоду”, в якій зазначено: тип кредитної лінії — поновлювана; базова відсоткова ставка за користування кредитом 3,0 % на місяць, розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів тощо (а.с.29,30). 
Згідно довідки Банка (а.с.27), на підставі договору від 14.01.2008 року відповідачу ОСОБА_1 видавались наступні кредитні картки: №  НОМЕР_1 від 29.12.2007 року зі строком дії до 12/11; № НОМЕР_2 від 27.12.2011 року зі строком дії до 09/15; № НОМЕР_3 від 28.01.2014 року зі строком дії до 10/17; № НОМЕР_4 від 08.11.2016 року зі строком дії до 05/19; № НОМЕР_5 від 21.05.2016 року зі строком дії до 05/20; № НОМЕР_6 від 09.10.2018 року зі строком дії до 09/22; № НОМЕР_7 від 05.07.2019 року зі строком дії до 05/23.
Кредитний ліміт відповідачу ОСОБА_1 протягом 2008-2020 років змінювався з 510 грн. у січні 2008 року і до 24 780,37 грн. у березні 2020 року, що вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 (а.с.24).
Отримавши кредитну картку, відповідач здійснив дії щодо проведення її активації і протягом 2008-2020 років постійно користувався карткою, отримуючи від Банка кредитні кошти з власної ініціативи, частково здійснював погашення заборгованості по кредитному договору, що вбачається з виписки із банківського рахунку на ім`я відповідача ОСОБА_1 . Виписка із банківського рахунку відповідача містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача ОСОБА_1 (баланс станом на дату укладання кредитного договору, надану суму кредиту, операції за кредитною карткою із визначенням дати проведення операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції, а.с.50-107).
05.07.2019 року відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_7 зі строком дії до 05/23 (а.с.27).
Станом на 12.08.2020 року, за розрахунками Банка, у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором від 14.01.2008 року у розмірі 32 315,79 грн., а саме: 24 598,62 грн. заборгованість за тілом кредиту, у т.ч. 24 598,62 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7 717,17 грн. заборгованість за відсотками (а.с.7-26).
31.08.2020 року Банк звернувся із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 32 315,79 грн. (а.с.1-3).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права 
Між сторонами виникли правовідносини з кредитних зобов`язань між Банком та фізичною особою, які регулюються нормами ЦК України.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.  Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:  сплата неустойки (ст. ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 610 ч.1, 611 ч.1 ЦК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч.1 ЦК України).
Судом першої  інстанції встановлено  і не  спростовано відповідачем, що 14.01.2008 року ОСОБА_1 підписав заяву, а також довідку про ознайомлення з умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна,30 днів пільгового періоду», яка містить умови кредитування, а саме: тип кредитної лінії — поновлювана; базова відсоткова ставка за користування кредитом 3,0 % на місяць, розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів тощо (а.с.29,30). 
Станом на 12.08.2020 року відповідачу нарахована заборгованість за процентами у розмірі 7 717,17 грн. (а.с.7-26).
Відповідач обізнаний з умовами обслуговування кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» в частині сплати процентів за користування кредитним коштами, що вбачається з довідки від 14.01.2008 року і погодився з ними, підписавши вказану довідку (а.с.30).
Зважаючи на те, що матеріали справи містять належні докази того, що під час підписання заяви від 14.01.2008 року відповідач ОСОБА_1 ознайомився з умовами кредитування, що вбачається з довідки від 14.01.2008 року про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,30 днів пільгового періоду», яка зазначає умови відповідальності позичальника за порушення умов зобов`язання і сплату відсотків за користування кредитним коштами, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у позові про стягнення заборгованості за простроченими відсотками.
Розмір заборгованості по відсоткам, які нарахував Банк, а також ознайомлення з умовами кредитування щодо сплати відсотків шляхом підписання довідки про умови кредитування від 14.01.2008 року, відповідач не спростував.
Підписавши анкету-заяву та довідку (міститься два підписи позичальника), які є складовими частинами кредитного договору, ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодила такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання, а тому її твердження про те, що жодних документів, які б підтверджували погодження із нею сплату процентів чи інших сум, вона не підписувала, не відповідає фактичним обставинам справи (постанова Верховного Суду від 23.09.2020 року по справі № 149/1546/18-ц).
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови Банку у позові про стягнення відсотків підлягає скасуванню з прийняттям у цій частині нового судового рішення про задоволення позову Банка щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками.
Доводи Банка у скарзі що: до правовідносин сторін слід застосувати положення ст. 634 ЦК України, а також, що відповідач належним чином ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті Банка, до уваги не приймаються.
У даному випадку неможливо застосувати до спірних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися Банком у період з часу виникнення спірних правовідносин (14.01.2008 року) і станом на час звернення із позовом до суду (31.08.2020 року).
Банк додав до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у декількох редакціях, які найбільш сприятливі для задоволення позову (а.с.31-40).
При цьому, надані Банком Умови та Правила надання банківських послуг не містять належним і допустимих доказів ознайомлення відповідача із вказаними Умовами та Правилами.
Суд першої інстанції правильно виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що із наданими позивачем до позовної заяви витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт й витягом з Умов та Правил надання батьківських послуг в Банку, відповідач був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву про видачу кредиту. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17.
Ствердження представника Банка, що за відсутності поданих стороною відповідача будь-яких доказів, які б стосувалися предмету доказування, суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог, заслуговують на увагу.
Доводи представника Банка у скарзі щодо необґрунтованості відмови у позові про стягнення заборгованості за відсотками, прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нового рішення про задоволення позову Банка в цій частині. 
Апеляційна скарга представника Банка не містить доводів необґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 24 598,62 грн., тому рішення суду, відповідно до ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України, підлягає перевірці судом апеляційної інстанції в межах доводів скарги.
Приймаючи до уваги, що висновки суду першої інстанції в частині не відповідають обставинам справи, суд порушив норми матеріального права і неправильно застосував ст. ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 610 ч.1, 611 ч.1, 625 ч.2, 1054 ч.1 ЦК України, рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості по простроченим відсоткам підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення в цій частині.

Судові витрати
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).
Колегія суддів задовольняє скаргу і скасовує рішення суду першої інстанції в частині з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову в частині, тому Банк має право на відшкодування судових витрат у вигляді судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанцій в розмірі 3 153 грн., які документально підтверджені (а.с. 130). 
Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2020 року в частині відмови акціонерному товариству Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за простроченими відсотками скасувати.
Позов акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за простроченими відсотками задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН № НОМЕР_8 ) на користь акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість по простроченим відсоткам за кредитним договором від 14.01.2008 року станом на 12.08.2020 року у розмірі 7 717, 17 гривень, а також судовий збір у розмірі 3 153 гривень за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Головуючий 

Судді: