ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 500/2285/20 пров. № А/857/12321/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                      Гудима Л.Я.,
                                                                                      Святецького В.В.,
з участю секретаря судового засідання                    Петрунів В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року (прийняте у м. Тернопіль суддею Осташем А. В.; дата складення рішення у повному обсязі 17 квітня 2021 року) в адміністративній справі № 500/2285/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити дії,

                                                      В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:
- визнати незаконним рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум, викладене у  п. 64 протоколу № 74 від 07.06.2019 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплати позивачу, одноразову грошову допомогу внаслідок часткової втрати працездатності через захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини, в порядку та розмірах встановлених п. 7 ч. 2 ст. 16, ч. 2 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.03.2017 позивач отримав захворювання:  "Хронічний часто рецидивуючий важко податливий лікуванню поширений псоріаз волосистої частини голови, тулуба, верхніх і нижніх кінцівок, стаціонарна стадія. Змішана форма" з виконанням бойового завдання по захисту територіальної цілісності Вітчизни у зв`язку з чим йому було встановлено 15 % втрати професійної працездатності. З огляду на вказане позивач звернувся до Бучацько-Монастириського ОРВК із заявою про призначення йому виплати одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців”. Проте, з Тернопільського ОВК його було проінформовано про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з пропуском 3 місячного строку встановлення ступеня втрати працездатності після звільнення з військової служби. Зазначену відмову позивач вважає неправомірною та незаконною. Позивач вказує що, його право на отримання грошової допомоги є безстроковим з огляду на підставу виплати - втрата здоров`я, пов`язана з захистом Батьківщини.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 травня 2020 року позов задоволено частково.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило Міністерство оборони України, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; та за неправильного застосування норм матеріального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити повністю.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що отримання позивачем під час виконання ним обов`язків військової служби та в подальшому більше ніж через три місяці після звільнення з військової служби не дає право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 у період з 01.06.2016 по 12.04.2017 проходив військову службу за контрактом у Лавах Збройних сил України.
В період з 12.10.2016 позивач приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що підтверджується довідкою від 07.11.2016 № 2344 (аркуш справи 14).
Постановою ВЛК ВМКЦ Західного регіону за свідоцтвом про хворобу № 376/ 2 від 16.03.2017 позивача на підставі статті 576 Графи ІІ Розкладу хвороб, затвердженого Наказом МО України № 402 - 2008 рік (зі змінами) визнано “Непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час”. Захворювання: “Хронічний часто рецидивуючий важко податливий лікуванню поширений псоріаз волосистої частини голови, тулуба, верхніх і нижніх кінцівок, стаціонарна стадія. Змішана форма" було визнано пов`язаним із проходженням військової служби.
Наказом ТОВ командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по строковій частині) №80 від 12.04.2017 солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас та виключено із списку особового складу частини за підпунктом “б” (за станом здоров`я) частини восьмої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу” (аркуш справи 26).
Посвідчення учасника бойових дій позивачу було видане лише 22 червня 2017 року. 
Військово-лікарська комісія Західного Регіону відмінила постанову ВЛК ВМКЦ Західного регіону за свідоцтвом про хворобу № 376/2 від 16.03.2017 про причинний зв`язок і визнала захворювання: “Хронічний часто рецидивуючий важко податливий лікуванню поширений псоріаз волосистої частини голови, тулуба, верхніх і нижніх кінцівок, стаціонарна стадія. Змішана форма” пов`язаним із захистом Батьківщини.
Відповідно до Довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 04.04.2019, виданої тернопільським обласним центром МСЕК позивачу встановлено 15 відсоткову втрату працездатності внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини.
Позивач звернувся до Бучацько-Монастириського ОРВК із заявою про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою здоров`я при прийнятті безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції.
Тернопільським ОВК позивача листом від 11.07.2019 № 10/2/4689 повідомлено, що згідно з п. 64 протоколу № 74 від 07.06.2019 йому відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. У згаданому повідомленні зазначено, що, згідно з пунктом 7 частини другої статті 16 Закону (у редакції Закону України від 06.09.2018 № 2522-УШ) передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. Також вказано, що його звільнено з військової служби 12.04.2017, а 04.04.2019 встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, що послужило причиною відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги (аркуш справи 31).

Вважаючи вищевказану відмову протиправною, позивач з звернувся з відповідними позовними вимогами до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції мотивував це тим, що протиправними є висновки відповідача, викладених в п. 64 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги від 07 червня 2019 року № 74, щодо відсутності у позивача права на одержання одноразової грошової допомоги, тому наявні правові підстави для скасування вказаного рішення та зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

За приписами частини другої статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі одноразова грошова допомога), гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
А згідно з підпунктом 7 пункту 2 частини другої цієї статті одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Виходячи з наведеного, у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що постановою ВЛК ВМКЦ Західного регіону за свідоцтвом про хворобу № 376/ 2 від 16.03.2017 позивача на підставі статті 576 Графи ІІ Розкладу хвороб, затвердженого Наказом МО України № 402 - 2008 рік (зі змінами) визнано “Непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час”. Захворювання: “Хронічний часто рецидивуючий важко податливий лікуванню поширений псоріаз волосистої частини голови, тулуба, верхніх і нижніх кінцівок, стаціонарна стадія. Змішана форма" було визнано пов`язаним із проходженням військової служби.
Надалі, згідно з витягом протоколу № 126 від 02.04.2019 Військово-лікарська комісія Західного Регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв відмінила постанову ВЛК ВМКЦ Західного регіону за свідоцтвом про хворобу №376/2 від 16.03.2017 про причинний зв`язок і визнала захворювання: “Хронічний часто рецидивуючий важко податливий лікуванню поширений псоріаз волосистої частини голови, тулуба, верхніх і нижніх кінцівок, стаціонарна стадія. Змішана форма” пов`язаним із захистом Батьківщини (а.с. 28).
Відповідно до довідки огляду МСЕК серії АГ № 0021540 від 04 квітня 2019 року позивачу було встановлено ступінь втрати працездатності у відсотках - 15 %, захворювання, так, пов`язані із захистом Батьківщини; дата встановлення страхового випадку - 24 липня 2018 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах моментом виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці МСЕК при встановленні втрати професійної працездатності позивача.

Згідно з пунктом 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:
заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
Згідно із пунктом 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється зокрема Міноборони.
Відповідно до пункту 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

З матеріалів справи видно, що після звільнення позивач звернувся до Тернопільського ОВК із заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону № 2011-XII, до якої додав зазначену вище довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ № 0021540 від 04 квітня 2019 року.

З огляду на зазначені вище норми законодавства та встановлені у справі обставини, відповідач, приймаюче оскаржуване рішення, дійшов помилкового висновку, що ступінь втрати працездатності ОСОБА_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, встановлено у понад тримісячний термін звільнення з військової служби.
Враховуючи те, що інших підстав для відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги в оскаржуваному рішенні Комісії не наведено, таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за умови визнання попередніх дій протиправними та з метою захисту порушеного права позивача необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок часткової втрати працездатності через захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини, в порядку та розмірах встановлених п.7 ч.2 ст.16 та ч.2 ст.16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у мотивувальній частині рішення суду, оскільки даний спосіб поновлення порушених прав та інтересів особи, з метою недопущення зловживання відповідачем владними управлінськими функціями, не буде підміною дискреційних повноважень відповідача, а лише їх обмеженням у визначений законодавством спосіб та відповідно до повноважень відповідача.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

                                                 П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року в адміністративній справі № 500/2285/20 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повне судове рішення складено 22 жовтня 2021 року