П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року                                                                                                     
м. Київ
 
справа № 760/675/18
провадження № 51-408 км 21
Верховний   Суд   колегією   суддів  Першої   судової   палати   
Касаційного   кримінального   суду   у   складі:
 
головуючого судді                                            ОСОБА_1 ,
суддів                                                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання                ОСОБА_4 ,
прокурора                                            ОСОБА_5 ,
захисників                                                ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
засуджених                                                        ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_9 та засудженого ОСОБА_8 на вироки Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року та Київського апеляційного суду від 12 січня 2021 року стосовно 
                                                           ОСОБА_9 ,
                                                           ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця 
АДРЕСА_1 ,
 
за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України;
 
ОСОБА_8 ,
                                                           ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженця та мешканця 
АДРЕСА_2 ,
 
за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини 
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, засуджено:
- ОСОБА_9 – із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;
- ОСОБА_8 – із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Київський апеляційний суд 12 січня 2021 року скасував вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалив новий, яким призначив за ч. 2 ст. 305 КК України покарання:
- ОСОБА_9 – із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна;
- ОСОБА_8 – із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна.
За вироком суду ОСОБА_9 і ОСОБА_8 визнано винуватими за вчинення злочину за таких обставин.
Так, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, в кінці червня 2017 року, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці і часі, вступили у змову, направлену на переміщення через митний кордон України прекурсору – піперональ, обіг якого обмежений і щодо якого встановлюються заходи контролю, з приховуванням від митного контролю. 
Надалі ОСОБА_9 27 серпня 2017 року, знаходячись за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_3 , реалізуючи спільний умисел, направлений на переміщення через митний кордон України прекурсорів з приховуванням від митного контролю, через інтернет-сайт «www.chem.eu» замовив у невстановленої досудовим розслідуванням особи з Королівства Нідерландів перфорований папір, розділений на 500 квадратиків, розмірами 8х8 мм, який у своєму складі містить прекурсор, обіг якого обмежено і щодо якого встановлюються заходи контролю, – піперональ, оформивши міжнародне відправлення з Королівства Нідерландів в Україну міжнародним поштовим зв`язком «Укрпошта» на ім`я « ОСОБА_10 » (замовлення № 93611 від 27.08.2017 р.).
ОСОБА_8 27 серпня 2017 року, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_3 , реалізуючи спільний умисел, направлений на переміщення через митний кордон України прекурсорів з приховуванням від митного контролю, за допомогою свого мобільного телефону «Apple Iphone 6», через мережу «Bitcoin», здійснив оплату зробленого ОСОБА_9 замовлення № 93611 від 27 серпня 2017 року, перерахувавши грошові кошти за придбання прекурсору, обіг якого обмежено і щодо якого встановлюються заходи контролю, – піперональ, в сумі 1 174, 99 євро, що за курсом НБУ станом на 27 серпня 2017 року становило 35 201,76 грн, з яких ОСОБА_9 надав власні грошові кошти в сумі 200 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 27 серпня 2017 року становило 5 090,34 грн.
При цьому, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, попередньо дійшли згоди, що особа, стосовно якої виділені матеріали, отримає у поштовому відділенні «Укрпошта» міжнародне відправлення з Королівства Нідерландів на ім`я « ОСОБА_10 » з прекурсором, обіг якого обмежено і щодо якого встановлюються заходи контролю, – піперональ у вигляді перфорованого паперу, розділеного на 500 квадратиків, розмірами 8х8 мм, після чого передасть 50 квадратиків прекурсору ОСОБА_9 , 430 квадратиків прекурсору – ОСОБА_8 , а 20 квадратиків прекурсору залишить собі.
05 вересня 2017 року до зони митного контролю Київської митниці ДФС України, що на бул. В.Гавела, 8-А у м. Києві, з Королівства Нідерландів надійшло міжнародне поштове відправлення на ім`я « ОСОБА_10 », адреса: « АДРЕСА_4 », в ході митного огляду якого співробітниками митниці виявлений поштовий паперовий конверт з прекурсором, обіг якого обмежено і щодо якого встановлюються заходи контролю, – піперональ, масою 0,020 г.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із вироком суду апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_9 , просить його змінити, призначивши засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, та звільнити від його відбування з випробуванням. Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно скасував вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, не врахувавши у достатній мірі конкретних обставин справи, відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючих обставин, даних про особу її підзахисного. Зокрема, поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_9 уперше притягається до кримінальної відповідальності, офіційно працевлаштований, став на шлях виправлення, матеріально утримує молодшу сестру, хворих бабусю та дідуся, за місцем проживання характеризується позитивно. Вказує на те, що суд апеляційної інстанції не мотивував необхідність застосування до обвинуваченого реального позбавлення волі та додаткового покарання.
За змістом касаційної скарги зі змінами та доповненнями до неї засуджений ОСОБА_8 , не погоджуючись із судовими рішеннями через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати, кримінальне провадження - закрити. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що: 
- судом першої інстанції не було встановлено та не підтверджено жодними доказами вчинення ним дій з переміщення та приховування від митного контролю дійсного вмісту міжнародного поштового відправлення на ім`я «  ОСОБА_10 », він лише оплатив здійснене ОСОБА_9 замовлення перфорованого паперу «1P-LSD», обіг якого на території України не був забороненим чи обмеженим, а тому в його діях відсутній склад інкримінованого злочину;
-ні він, ні ОСОБА_9 не причетні до внесення змін до нанесених на перфорований  папір формул;
- злочин, про який зазначено в обвинувальному акті, - незакінчений, оскільки прекурсор був виявлений до перетину митного кордону.
Позиція учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_6 підтримала касаційні скарги, просила змінити вирок суду апеляційної інстанції, призначивши її підзахисному покарання із застосуванням положень статей 69, 75 КК України; засуджений ОСОБА_9 підтримав подані касаційні скарги; захисник ОСОБА_7 підтримав касаційну скаргу свого підзахисного – ОСОБА_8 , просив скасувати оскаржувані судові рішення, а кримінальне провадження – закрити; засуджений ОСОБА_8 підтримав подані касаційні скарги, посилаючись на відсутність у їхніх діях складу інкримінованого злочину, просив закрити кримінальне провадження, а судові рішення – скасувати.
Прокурор заперечив проти задоволення касаційних скарг, просив залишити їх без задоволення, а оскаржувані судові рішення стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 – без зміни.
Мотиви Суду
Положенням ст. 433 КПК України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги; при цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
У поданих касаційних скаргах засуджений ОСОБА_8 покликається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме – безпідставне засудження його та ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 305 КК України через відсутність у їхніх діяннях складу інкримінованого злочину, захисник ОСОБА_6 – на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого ОСОБА_9 .
Згідно з вимогами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – із точки зору достатності та взаємозв`язку. 
Обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання; підстави для задоволення цивільного позову; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Системний аналіз положень ч. 3 ст. 374 КПК України, п. 13 ч. 1 ст. 3, ст. 17, ст. 91 цього Кодексу дає підстави для висновку про те, що під обвинуваченням, визнаним судом доведеним, слід розуміти висновок суду, який зроблений у стверджувальній формі про доведення факту вчинення певною особою діяння, яке підпадає під ознаки конкретного кримінального проступку чи злочину, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, з описом цього діяння із викладенням обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що характеризують це діяння. 
Недотримання наведених положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнано винуватими у тому, що вони у 2017 році, за попередньою змовою групою з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, вчинили контрабанду прекурсорів, тобто їхнє переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
Свій висновок про винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_8 суд першої інстанції обґрунтував наданими стороною обвинувачення доказами. Проте суд ці докази лише перерахував, жодним чином їх не проаналізувавши й не давши їм оцінки з точки зору належності, допустимості й достатності. 
Водночас суд першої інстанції не навів у вироку й доказів, наданих стороною обвинувачення, які поза розумним сумнівом підтверджують винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, а з тих, які наведені, залишилось не зрозумілим, що вони підтверджують чи спростовують.
Крім того, викладаючи встановлені обставини, суд першої інстанції, всупереч положенням ст. 374 КПК України, не зазначив, які конкретні дії вчинили ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , щоб приховати прекурсор від митного контролю.
З огляду на викладене колегія суддів касаційного суду вважає, що суд першої інстанції при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_9 і ОСОБА_8 істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону та ухвалив вирок, який не можна вважати обґрунтованим та вмотивованим, а тому він підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, а кримінальне провадження - призначенню до нового розгляду у суді першої інстанції. 
Оскільки під час касаційного перегляду було встановлено, що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, то Суд не вбачає підстав для надання оцінки іншим доводам касаційних скарг захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_8 , однак вони підлягають перевірці під час нового судового розгляду, як такі, що мають суттєве значення у кримінальному провадженні.
            У зв`язку зі скасуванням вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підлягає скасуванню й вирок суду апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду суд першої інстанції повинен урахувати вищенаведене та ухвалити законне й обґрунтоване рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.
Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд 
постановив:
Касаційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_9 та засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вироки Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2020року та Київського апеляційного суду від 12 січня 2021 року стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

ОСОБА_1                  ОСОБА_2                                      ОСОБА_3