ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/2825/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
         суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
        розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 
          на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 року (головуючий суддя Кальник В.В.)
          в адміністративній справі №160/2825/21 за позовом   ОСОБА_1  до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,   третя особа без самостійних вимог Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні ді,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач,  ОСОБА_1 , звернувся 25.02.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (а.с. 1-13).
З урахуванням уточненої позовної заяви позивачем зазначено третьою особою у справі    Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (а.с. 66-80).
В позові просив: 
- визнати протиправними (дії) бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ч. 1   ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби та деяких інших осіб"   та повернення документів про призначення пенсії ОСОБА_1 без виконання до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України листом від 15.02.2021 року за вих. № 0400-010311-8/22027 «Про повернення документів»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити пенсію за вислугу років на підставі п. «а» ч.1   ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  з 22.12.2019 р., виходячи з вислуги років - 23 роки 6 місяців 8 днів.
Позов обґрунтовано тим, що 22.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції з заявою про підготовку та направлення до Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області документів, передбачених постановою правління ПФУ від 30.01.2017 року №3-1 для призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. 22.01.2021 року матеріали відносно ОСОБА_1 були направлені до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Листом від 15.02.2021 року за №0400-010311-8/22017 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю в позивача підстав для призначення пенсії згідно п. «а» ст. 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відмова пенсійного органу обґрунтована відсутністю на момент звільнення ОСОБА_1  (19.04.2017 року) необхідної календарної вислуги років (23 роки та більше) згідно з вимогами законодавства. Також пенсійним органом 22.02.2021 року були повернуті документи відносно ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції.          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 позов задоволено частково:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ч. 1  ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби та деяких інших осіб"  та повернення документів про призначення пенсії ОСОБА_1 без виконання до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України листом від 15.02.2021 року за вих. № 0400-010311-8/22027 «Про повернення документів»;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі п. «а» ч.1  ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  з 20.01.2021 року, виходячи з вислуги років - 23 роки 6 місяців 8 днів.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.         Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що вислуга років позивача, з врахуванням часу служби, який підлягає зарахуванню на пільгових умовах, становить більше 23 календарних років, відтак, дійшов висновку, що позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а»   статті 12 Закону №2262-ХІІ, відтак вимога позивача щодо визнання протиправними дій пенсійного органу в частині відмови ОСОБА_1 та у зобов`язанні  призначити пенсію підлягає задоволенню, однак, не з 22 грудня 2019 року, а з 20 січня 2021 року, оскільки подання №9573 про призначення пенсії Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання покарань Міністерства юстиції складено саме 20.01.2021 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 20.01.2020.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що набув право на призначення пенсії за вислугою років згідно з п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з дати звільнення зі служби 19.04.2017, як передбачає ст.2 та п. «б» ч.1 ст.50 вказаного Закону. Однак, звернувся за призначенням пенсії за вислугу років до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України тільки 22.12.2020, та за яким останнім і було складено подання №9573 від 20.01.2021 про призначення пенсії, направлене до органів Пенсійного фонду України. Оскільки позивач несвоєчасно звернувся за пенсією, тому відповідно до ч.3 ст.50 Закону №2262-ХІІ пенсія йому призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією, а саме з 22.12.2019 року, а не з 20.01.2021 року.
В частині задоволення позову рішення суду першої інстанції відповідачами не оскаржувалось.
Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.
          Розгляд справи здійснюється в  порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.07.1997 року, починаючи з 14.08.1998 року був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ ГУ МВС України в Дніпропетровській області згідно Наказу УВС №186 о/с від 10.08.1998 року. Наказом ГУМВС №91 від 21.06.2011 року позивач був звільнений з органів внутрішніх справ з 21.06.2011 року.
З 29.03.2012 року по 19.04.2017 року позивач проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України безперервно 05 (п`ять) років 00 (нуль) місяців 20 (двадцять) днів (накази  №38 о/с від 02.04.2012 року, №103/ОС-17 від 18.04.2017 року).
Так, згідно витягу з Наказу Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» від 18.04.2017 року №103/ОС-17, ОСОБА_1 було звільнено за власним бажанням 19 квітня 2017 року. Згідно вказаного наказу, вислуга років на 19.04.2017 року в календарному обчисленні становить 17 років 10 місяців 27 днів, у пільговому обчисленні - 23 роки 10 місяці 08 днів.
Пільгова вислуга років підтверджується  розрахунком, складеним старшим інспектором відділу по роботі з персоналом державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», капітаном внутрішньої служби ОСОБА_2 .
З 06.06.2017 року згідно наказу №216 о/с від 02.06.2017 року, ОСОБА_1 був призначений на посаду старшого слідчого відділу управління Державної кримінально-виконавчої служби України за результатами конкурсу (Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції).
11.07.2018 року позивач на підставі п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» був звільнений у зв`язку із скороченням штату. 
22.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції, шляхом направлення заяви поштою, щодо підготовки та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області матеріалів для призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Супровідним листом від 04.01.2021 року за вих..№42-24/Кр-21 Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції заяву ОСОБА_1 було направлено за належністю для розгляду до ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)». 
Супровідним листом від 22.01.2021 року за вих.№4.2-461/Кт-21 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області було направлено матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 з поданням про призначення пенсії за вислугу років №9573 від 20.01.2021 року.
Листом від 15.02.2021 року №0400-010311-8/22017 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (Відділом з питань призначення та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян) ОСОБА_1 було надано відмову у призначенні пенсії за вислугу років, з посиланням на відсутність необхідного строку вислуги в розмірі 23 календарних роки і більше (врахування 17 років 10 місяців 27 днів календарної вислуги), відсутність правових підстав, передбачених п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Листом від 15.02.2021 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (управління пенсійного забезпечення) повернуло без виконання в адресу Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань подання про призначення пенсії за вислугу років №9573 від 20.01.2021 року ОСОБА_1 .
Позивач вважає зазначені дії відповідача протиправними.
Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України,  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ  від 09.04.1992, норми Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим  Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1. 
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено  Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, врегульовано, зокрема, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим  Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (Порядок №3-1).
Відповідно до абзацу 1 пункту 1 Порядку №3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із вищезазначеним Законом, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).
Пунктом 12 Порядку №3-1 передбачено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення їм пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії та встановлюють наявність підстав для її призначення.
Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу Пенсійного фонду України.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №537/1980/16-а.
Пунктом «б» частини 1  статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього  Закону  мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років (ст.1 ЗУ №2262-ХІІ)
Таким чином,  Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (№2262-ХІІ)  як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.
Відповідно до пункту «а» частини 1  статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  (№2262-ХІІ)  пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж»  статті 1-2 цього Закону  (крім осіб, зазначених у частині третій  статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.
При призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення (ч.4  ст.17 ЗУ №2262-ХІІ).  
Водночас, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 17-1 ЗУ №2262-ХІІ).  
На виконання зазначених вимог  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (№2262-ХІІ)  постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (Порядок №393).
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17, і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у частині призначення пенсії за вислугу років, дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Зазначене вище правове регулювання та висновки Верховного Суду у справі №805/3923/18-а дають змогу дійти висновку, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію  Закону №2262-ХІІ  і положенням цього  Закону  не суперечить.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18.
Окрім цього, за наслідками розгляду справи №480/4241/18 Верховний Суд в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зробив наступні правові висновки:
В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).
Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що з метою забезпечення єдності та сталості судової практики Верховний Суд в складі Судової палати Касаційного адміністративного суду у справі №480/4241/18 відступив від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 у справі №161/4876/17, від 15.08.2019 у справі №281/459/17, від 27.03.2020 у справі №569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку №393  Закону №2262-ХІІ.
Матеріалами справи підтверджується, що згідно з витягу з наказу Державної установи "Дніпровської установи виконання покарань (№4)" (а.с.64), вислуга років ОСОБА_1 станом на час звільнення зі служби (19.04.2021 року) становила, з урахуванням пільгового стажу, 23 роки 10 місяців 08 днів, тобто, відповідає умовам, визначеним пунктом "а" частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  (№2262-ХІІ).
Отже, з урахуванням правового висновку Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладеного у справі №480/4241/18, а також Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду, наведеного у справі №805/3923/19, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в призначенні позивачу пенсії за вислугу років на підставі п. "а" ч.1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби , та деяких інших осіб".
Щодо вимог позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за вислугою років з 22.12.2019 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Позивач звернувся до суду з позовом 25.02.2021 року (а.с. 1), при цьому ставить вимоги починаючи з 22.12.2019 року, водночас, статтею 122 КАС України передбачений 6-ти місячний строк звернення до суду. Про поважність причин пропуску строку звернення до суду позивач не зазначає. Водночас, наслідком пропуску строку звернення до суду є залишення позову без розгляду (ст. 123 КАС України).
Виходячи з того, що пенсійні правовідносини мають триваючий характер, слід вираховувати 6-ти місячний строк звернення до адміністративного суду, починаючи з дати звернення позивача до адміністративного суду.
Матеріалами справи підтверджується, що листом від 15.02.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугою років на підставі п. «а» ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з огляду лише на відсутність відповідного стажу (23 роки і більше) в обрахунку в календарних роках.
При цьому, матеріалами справи підтверджується, що у позивача наявний стаж роботи в пільговому обрахунку 23 роки 10 місяців 08 днів, що є достатнім для призначення пенсії за вислугою років.
Отже, встановлені обставини справи свідчать, що відповідач не мав правових підстав для відмови позивачу в призначенні пенсії за вислугою років, а зобов`язаний був призначити позивачу пенсію відповідно до його заяви.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що при вирішенні питання щодо дати призначення пенсії позивачеві та відмовляючи з тієї, яка заявлена ним у позові, що пенсію необхідно призначити позивачу з 20 січня 2021 року, оскільки подання №9573 про призначення пенсії Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання покарань Міністерства юстиції складено саме 20.01.2021 року.
Суд апеляційної інстанції вважає такі висновки суду першої інстанції необґрунтованими  з огляду на наступне. 
 Відповідно до п. «б» ч.1 та ч.3 ст. 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсії відповідно до цього Закону призначаються:  
особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до  пунктів "а",  "в"  статті 12 цього Закону, 
- з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа 
- з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. 
Отже, пенсія призначається з наступного дня після звільнення зі служби, а не з дати складення подання №9573 про призначення пенсії. 
Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.
          Пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.
          Відповідно до матеріалів справи, позивача звільнено з служби 19.04.2017 року, відомості щодо виплати йому грошового забезпечення понад визначену дату в матеріалах справи відсутні, а за призначенням пенсії за вислугу років з відповідною заявою до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції позивач звернувся 22.12.2020 року.
  При цьому, до адміністративного суду позивач звернувся лише 25.02.2021 року.
          Позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ч. 1  ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби та деяких інших осіб" з 20.04.2017 року - дня наступного за днем звільнення зі служби. 
Разом з тим, оскільки з даним позовом про призначенням пенсії позивач звернувся лише 25.02.2021 року (22.02.2021 здано конверт на пошту (а.с. 32), то в силу застосування 6-ти місячного строку звернення до адміністративного суду позовні вимоги підлягають задоволенню починаючи з 22.08.2020 року, натомість вимоги за період з  22.12.2019 року по 21.08.2020 підлягають залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.
          Проте, суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи, норми матеріального права та норми процесуального закону щодо строку звернення до адміністративного, у зв`язку з чим припустився помилкового висновку про дату, з якої слід задовольнити позовні вимоги. 
          По суті, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за вислугу років, однак, помилкові висновки суду першої інстанції щодо дати призначення пенсії та не врахування судом першої інстанції процесуальних норм щодо строку звернення до адміністративного суду, призвели до помилкових висновків про задоволення позову, починаючи з 20.01.2020 року.
          Таким чином рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визначення дати призначення пенсії позивачу, а в частині вимог за період з  22.12.2019 року по 21.08.2020 позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Керуючись 241-245, 250, 311, 317, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 року  скасувати в частині визначення дати призначення ОСОБА_1 пенсію за вислугу років.
Абзац 3 резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі п. «а» ч.1  ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  з 22.08.2020 року, виходячи з вислуги років - 23 роки 6 місяців 8 днів.
Позовні вимоги за період з  22.12.2019 року по 21.08.2020 - залишити без розгляду.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 19.10.2021 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
В повному обсязі постанова виготовлена 29.10.2021.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова