ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2021 року          м.Дніпро         Справа №  904/4876/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Березкіної О.В., Подобєда І.М., 
при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.
представники сторін:
від позивача: Кравцов А.В. адвокат, ордер серія ЗП № 090050  від 25.10.2021 р.;
від відповідача: Тимофієв Є.Л. адвокат, ордер серія АЕ 1075259  від 16.06.2021 р.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги   Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та товариства з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2021, ухвалене суддею Ніколенко М.О., м. Дніпро, повний текст якого підписаний 07.10.2021, у справі №904/4876/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр", м. Львів 
до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Жовті Води, Дніпропетровська область 
про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 2 210 400 грн.  
ВСТАНОВИВ:
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2021, в редакції ухвали про виправлення описки від 18.10.2021, у справі №904/4876/21 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр" про винесення додаткового рішення у справі та стягнення з відповідача витрат позивача на правову допомогу – задоволено частково.
Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр" витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 20 000 грн.
Відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр" про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 157 780 грн.
Не погодившись із зазначеним додатковим рішенням суду у задоволеній частині вимог, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, нез"ясування обставин справи, просить додаткове рішення суду в частині стягнення 20 000 грн скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу в повному обсязі.
При цьому в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що позивачем разом з першою заявою по суті справи (позов) не подано попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат.
Звертає увагу суду, що у справі відсутні докази надання правничої допомоги відповідним суб"єктом. Так, нормами законодавства не встановлено надання правничої допомоги та, відповідно, стягнення судових витрат, на підставі договору про співробітництво.
Зокрема, Позивачем до заяви про зміну предмета позову було долучено копії: договору про надання правової допомоги №03-06/21 від 03.06.2021 укладеного з Адвокатським об`єднанням "Лохматов і партнери" та ТОВ "Екотест-Центр", предметом якого є прийняття зобов`язань щодо виконання функцій представника та надання правової допомоги для захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта в будь-яких справах, що стосуються Клієнта, договір про співробітництво №22-10/20 від 22.10.2020, укладений між Адвокатським об`єднанням "Лохматов і партнери" та адвокатом Кравцовим А.В., ордер серія ЗП №095694 про надання правової допомоги за договором №03-06/21 від 03.06.2021, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 001877 Кравцов А.В. Втім, доказів, понесених Адвокатським об`єднанням витрат та обсягу наданих ним послуг в рамках договору про надання правової допомоги №03-06/21 від 03.06.2021 Позивачем у справі №904/4876/21 не надані.
Натомість, предметом договору про співробітництво №22-10/20 від 22.10.2020 укладеним між Адвокатським об`єднанням "Лохматов і партнери" та адвокатом Кравцовим А.В., є залучення адвоката до виконання укладених Адвокатським об`єднанням договорів про надання правової допомоги, згідно наданого завдання-доручення. Пунктом 3.2 договору про співробітництво визначено, що гонорар адвокату сплачується Адвокатським об`єднанням відповідно до обсягу наданих послуг відповідно до виставлених рахунків та із оформленням актів приймання-передачі наданих послуг. Проте, самим договором не визначено розмір гонорару адвокату Адвокатським об`єднанням. Докази обсягу виконаних адвокатом Кравцовим А.В. робіт та їх вартість не надані.
Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги відсутність фактичного договору про правничу допомогу між Позивачем та адвокатом Кравцовим А.В., відсутність доказів реально понесених адвокатських витрат.
Вказує, що судом не перевірено заявлені витрати на правничу допомогу на критерій реальності таких витрат. Зокрема, позовна заява з розрахунком, який не є складним та охоплює лише один період з 25.02.2021 по 13.05.2021 - не була підготовлена адвокатом, оскільки подана Позивачем 14.05.2021, тобто до укладення договору про надання правової допомоги; адвокатом могло бути підготовлено один процесуальний документ - заяву про зміну предмета позову, що апелянт вважає незначною за  складністю справою, яка не вимагає певного обсягу юридичної чи технічної роботи.

Позивач у справі, правом, передбаченим ст.263 ГПК України, на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. 

Також не погодившись із зазначеним додатковим рішенням суду, але у відмовленій частині вимог, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, просить додаткове рішення суду в частині відмови у стягненні 157 780 грн скасувати, ухвалити нове рішення про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 177 780,00 грн.
Зазначає, що надаючи оцінку співмірності витрат Позивача на оплату послуг адвоката у справі №904/4876/21 в розмірі 177 780,00 грн. зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат та, з урахуванням доведеності порушення Відповідачем господарського зобов`язання, Суд повинен покласти на Відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката пропорційно до суми задоволених позовних вимог та стягнути вартість таких витрат у повному обсязі в сумі 177 780,00 грн.
Стверджує, що у процентному співвідношенні до ціни позову розмір витрат на професійну правничу допомогу склала в загальній її сукупності менш ніж 8,05%, що є співмірним розміром.
З огляду на визначені нормами ГПК України та практикою ЄСПЛ критерії, Апелянт вважає, що заявлена Позивачем сума витрат на правничу допомогу є обґрунтованою, відповідає умовам договору про надання правової допомоги, реальному обсягу такої допомоги, тобто відповідає критерію реальності таких витрат, які відповідають доказам, наданим до матеріалів справи. В той час, як відповідачем не доведено неспівмірності цих витрат при поданні клопотання про їх зменшення. 
Посилаючись на висновки, наведені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, вказує, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. 
Посилаючись на практику Верховного Суду і Європейського суду з прав людини вказує, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже в даному випадку є визначеним; відповідна сума "гонорару успіху", обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат, які підлягають розподілу.
          
Відповідач, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечив з  підстав, наведених у власній апеляційній скарзі. 

Відповідно до  протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2021, справу №904/4876/21 (з апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом") передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Березкіна О.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.11.2021 (колегія суддів: головуючий, доповідач – Іванов О.Г., судді – Дармін М.О., Березкіна О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"  на  додаткове рішення  Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2021 у справі   №904/4876/21; розгляд справи призначений у судовому засіданні на 06.12.2021; сторонам наданий час для подачі відзиву, заяв, клопотань.
Відповідно до  протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.11.2021, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр" у справі №904/4876/21 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Березкіна О.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.11.2021 (колегія суддів: головуючий, доповідач – Іванов О.Г., судді – Дармін М.О., Березкіна О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр" на  додаткове рішення  Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2021 у справі   №904/4876/21; розгляд справи призначений у судовому засіданні на 06.12.2021; приєднано апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр" до скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" для сумісного апеляційного розгляду; сторонам наданий час для подачі відзиву, заяв, клопотань.
02.12.2021 на адресу Центрального апеляційного господарського суду засобами електронного зв"язку з накладенням кваліфікованого цифрового підпису надійшло клопотання від представника позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр" адвоката Кравцова Андрія Віталійовича про його участь у судовому засіданні по цій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
02.12.2021 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту  2.4.6  Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/4876/21 для вчинення певної процесуальної дії, а саме – розгляду клопотання про призначення засідання в режимі відеоконференції та подальшого розгляду справи, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Дарміна М.О. (з 24.11.2021 по 18.12.2021).
Відповідно до  протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2021, справу №904/4876/21 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіна О.В., Подобєд І.М.
Ухвалою суду від 02.12.2021 справу №904/4876/21 прийнято до провадження вищевказаним складом суду; задоволено клопотання представника позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр" адвоката Кравцова Андрія Віталійовича про його участь у судовому засіданні по цій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
03.12.2021 на адресу Центрального апеляційного господарського суду засобами електронного зв"язку з накладенням кваліфікованого цифрового підпису надійшло клопотання аналогічного змісту – щодо проведення засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за участі представника відповідача – Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" адвоката Тимофієва Євгенія Леонідовича, яке задоволено ухвалою суду від 03.12.2021. 
В судовому засіданні 06.12.2021 представник позивача і відповідача підтримали доводи власних апеляційних скарг. 
В судовому засіданні 06.12.2021 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 2 210 400 грн., інфляційної складової у розмірі 53 312,64 грн., 3% річних у розмірі 14 170,78 грн. та пені у розмірі 32 156,76 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов"язань з повної та своєчасної оплати товару, постановленого за договором №12с/150/53-142-04-20-01302 від 16.11.2020 на підставі видаткової накладної № 318 від 15.12.2020 на суму 2 210 400 грн.
Ухвалою суду від 24.05.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр" № 162 від 14.05.2021 залишено без руху.
Ухвалою суду від 02.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження у справі; призначено підготовче засідання на 14.07.2021.
Заявою № 10-06/21 від 10.06.2021 позивачем зменшено розмір позовних вимог, та заявлено до стягнення лише суму основної заборгованості у розмірі 2210400 грн.
Рішенням суду від 08.09.2021 позов задоволено у повному обсязі.
Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр" суму основної заборгованості у розмірі 2 210 400 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 33 156 грн.
16.09.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр" до господарського суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 904/4876/21 та покладення на відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 177 780 грн.
Ухвалою суду від 21.09.2021 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр" про ухвалення додаткового рішення у справі № 904/4876/21 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 28.09.2021.
Відповідачем до початку судового засідання надано до суду письмові заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, в яких останній зауважив, що позивачем разом з першою заявою по суті спору не було заявлено витрати на професійну правничу допомогу та не було надано попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат. Також Відповідач зазначив, що самим договором про надання правової допомоги № 03-06/21 від 03.06.2021 не визначено розмір гонорару адвоката; позивачем не надано доказів обсягу виконаних адвокатом робіт та їх вартості.  Відповідач наполягає на тому, що заявлений позивачем розмір правової допомоги не відповідає складності справи та обсягу виконаних робіт.
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2021, в редакції ухвали про виправлення описки від 18.10.2021, у справі №904/4876/21 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр" про винесення додаткового рішення у справі та стягнення з відповідача витрат позивача на правову допомогу – задоволено частково.
Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр" витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 20 000 грн.
Відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр" про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 157 780 грн.
Зазначений процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження. 

Задовольняючи заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу частково, господарський суд, з урахуванням заперечень відповідача, здійснивши аналіз ціни, предмета та підстав позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, значення для суспільного інтересу, погодився з позицією відповідача про те, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу явно не відповідає складності справи, тому зменшив розмір витрат на правничу допомогу до розумного їх розміру, із присудженням до стягнення 20000 грн.
Крім того, судом першої інстанції враховані висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 12 травня 2020 року по справі №904/4507/18, відповідно до яких  не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату “гонорару успіху”, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу,  з наступних мотивів.
Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що       суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами;   особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3   статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1)   попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2)   визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3)   розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з частинами 1, 3  статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом   статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"   договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
З урахуванням вищезазначених вимог закону, при визначені розміру правничої допомоги Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі   № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.11.2021 у справі №914/1945/19, від 23.11.2021 у справі №873/126/21).
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5   статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частини 5   статті 126 Господарського процесуального кодексу України   зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. 
Вказаний правовий висновок наведений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 по справі № 922/445/19.
Також Об`єднана палата зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4   статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього   Кодексу   визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5   статті 129 Господарського процесуального кодексу України   під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4   статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9   статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4   статті 126 Господарського процесуального кодексу України   суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6   статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9   статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9   статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки наведені у   постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі N 915/237/18, від 24.10.2019 у справі N 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі N 904/3583/19.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі N 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі N 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до частини 4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням того, що рішення відбулось на користь позивача і спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, витрати по справі, в даному випадку покладаються на відповідача. 

За приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до матеріалів справи, про необхідність розподілу судових витрат позивачем наголошено у відповіді на відзив (до закриття підготовчого провадження), а заява від позивача про ухвалення додаткового рішення надійшла до суду 16.09.2021 (направлена засобами поштового зв"язку 13.09.2021), відтак, позивачем дотримані строки на подання доказів, визначені ч.8 ст.129 ГПК України. 

Як зазначалося вище, позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 177 780 грн., з яких 55 260,00 грн фіксований гонорар адвоката та 110 520,00 грн. винагорода адвокатського об"єднання за досягнення позитивного результату ("гонорар успіху"). 
Частинами 1 та 2 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Як слушно зауважив відповідач (апелянт), у першій заяві по суті спору – позовній заяві, позивачем не заявлено попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, про такі зазначено вже у заяві про зміну предмету позову та подальших заявах.
Втім, слід зазначити, що положення статті 124 ГПК України не передбачають прямим процесуальним наслідком, у випадку неподання разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, відмову у задоволенні такої заяви. Тобто, застосування відповідних положень статті 124 ГПК України вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин кожної справи (подібну позицію наведено у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №904/4058/19, від 13.02.2020 у справі № 911/2686/18 та від 19.02.2020 у справі № 910/16223/18).
Відтак, наведені доводи апеляційної скарги відповідача відхиляються судом апеляційної інстанції. 

Втім, в якості доказів надання Адвокатським об`єднанням "Лохматов і партнери" Товариству з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр" юридичних послуг під час розгляду справи № 904/4876/21 позивачем долучено до суду: 
- договір про надання правової допомоги № 03-06/21 від 03.06.2021, укладений між позивачем та АО "Лохматов і партнери"; 
- договір про співробітництво № 22-10/20 від 22.10.2020, укладений між АО "Лохматов і партнери" та адвокатом Кравцовим Андрієм Віталійовичем; 
- ордер серії ЗП № 095694 від 03.06.2021, виданий АО "Лохматов і партнери" адвокату Кравцову А.В. на представництво ТОВ "Екотест-Центр" в Господарському суді Дніпропетровської області; 
- свідоцтво Кравцова А.В. про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП №001577 від 28.02.2018;
- додаткові угоди № 2 від 03.06.2021, № 4 від 09.07.2021 до договору про надання правової допомоги № 03-06/21 від 03.06.2021;
- акти приймання-передачі наданої правової допомоги № 1 від 09.09.2021, № 2 від 09.09.2021;
- рахунок на оплату № 65 від 10.09.2021 на суму 12000 грн;
- платіжне доручення № 799 від 10.09.2021 про сплату 12 000 грн.
Так, 03.06.2021 між Адвокатським об"єднанням "Лохматов і партнери" (далі Адвокатське об"єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр" (клієнт) укладений договір про надання правової допомоги №03-06/21, відповідно до предмету якого, клієнт уповноважив Адвокатське об"єднання на представництво його законних прав і інтересів, надавши адвокатському об"єднанню у повному обсязі без винятків та обмежень права, передбачені ст.ст.55, 59 Конституції України, ст.ст.42, 46, 47, 56, 58 КПК України, ст.ст.27, 44 ЦПК України, ст.271 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.59 КАСУ, ст.ст.22, 28 ГПК України, Регламентом Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, Законом України "Про міжнародний комерційний арбітраж", ст.ст.5, 6, 10 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Зазначений перелік нормативно-правових актів не є вичерпним та може бути розширений з метою найбільш ефективної реалізації захисту прав та законних інтересів клієнта (п.1.1 договору). 
Згідно з п.1.2 цього договору адвокатське об"єднання прийняло на себе зобов"язання щодо виконання функцій представника та надання правової допомоги для захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта в будь-яких справах, що стосуються клієнта, а клієнт зобов"язується виплатити адвокатському об"єднанню винагороду за надання правової допомоги та компенсацію фактичних витрат, пов"язаних з виконанням договору. 
За п.4.1 договору за надання юридичної допомоги клієнт зобов"язується виплатити гонорар адвокатському об"єднанню в розмірі, погодженому сторонами та оформленому окремою письмовою угодою. 
Даний договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 03.06.2022, якщо він не буде достроково припинений з ініціативи клієнта (п.6.1 договору). 
Крім того, 22.10.2020 між Адвокатським об"єднанням "Лохматов і партнери" та адвокатом Кравцовим Андрієм Віталійовичем укладений договір про співробітництво №22-10/20, відповідно до предмету якого адвокатське об"єднання за необхідності залучає адвоката до виконання укладених адвокатським об"єднанням договорів про надання правової допомоги адвоката (п.1.1. договору).
За умовами п.1.2 договору про співробітництво в порядку та на умовах, визначених цим договором адвокатське об"єднання дає завдання-доручення адвокату здійснити представництво інтересів клієнта за договором про надання правової допомоги, згідно правової позиції, визначеної між адвокатським об"єднанням і клієнтом. 
За п.1.4 договору про співробітництво залучення адвоката до виконання конкретного договору про надання правової допомоги здійснюється шляхом оформлення ордеру, в якому вказано дату та номер договору про надання правової допомоги із клієнтом. 
За умовами п.5.1 договору про співробітництво він набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до моменту його виконання чи розірвання. 
Відповідно до п. 2.1 додаткової угоди № 2 від 03.06.2021 до договору про надання правової допомоги, з урахуванням складності справи, часом, який необхідно витратити, ціною позову та значенням справи для клієнта, вартість послуги з представництва інтересів клієнта у Господарському суді Дніпропетровської області за 1 судодень складає 4 000 грн.
Згідно з п. 2.1 додаткової угоди № 4 від 09.07.2021 до договору про надання правової допомоги, гонорар за надання правової допомоги у справі № 904/4876/21 визначається у фіксованому розмірі за надання з боку адвокатського об`єднання правової допомоги клієнту у господарському суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій, а також, у вигляді винагороди за досягнення позитивного результату для клієнта (гонорару успіху).
Пунктом 2.2 додаткової угоди № 4 від 09.07.2021 визначено, що вартість юридичних послуг (гонорару), враховуючи складність справи, ціну позову, час, який буде витрачений адвокатом на надання послуг, значенням справи для клієнта, кваліфікацію і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші обставини, незалежно від обсягу послуг та часу, витраченого адвокатським об`єднанням, є фіксованою та складає 55 260 грн., що включає, але не обмежуючись, консультації з вивченням документів, підготовка та направлення запитів, ведення переговорів, підготовка, складання та направлення будь-яких клопотань та заяв по справі № 904/4876/21, в т.ч. по суті позову.
Пунктом 2.3 додаткової угоди № 4 від 09.07.2021 встановлено, що винагорода адвокатського об`єднання за досягнення позитивного результату для клієнта (гонорару успіху) у справі № 904/4876/21 є фіксованою та складає 110 520 грн.
Відповідно до акту приймання-передачі наданої правової допомоги № 1 від 09.09.2021, адвокатським об`єднанням були надані клієнту послуги з представництва інтересів у Господарському суді Дніпропетровської області на загальну суму 12 000 грн. (3 судових засідання).
Згідно з актом приймання-передачі наданої правової допомоги № 2 від 09.09.2021, адвокатським об`єднанням були надані клієнту послуги зі складання процесуальних документів (заяви про зміну предмету позову, відповіді на відзив, клопотання про долучення додаткових доказів) та представництва інтересів клієнта у справі № 904/4876/21 на загальну суму 55260 грн. Розмір гонорару успіху адвоката за досягнення позитивного результату для клієнта складає 110 520 грн.
Процесуальні документи, наявні у справі (заява про зміну предмету позову, відповідь на відзив) підтверджують надання правової допомоги позивачу у цій справі адвокатом Кравцовим А.В.
З урахуванням положень ч.6 ст.15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відповідно до якої адвокатське об`єднання може залучати до виконання укладених об`єднанням договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах із зобов`язанням забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності, відхиляються доводи апеляційної скарги відповідача про те, що у справі відсутні докази надання правничої допомоги відповідним суб"єктом, а також, що судом першої інстанції не взято до уваги відсутність фактичного договору про правничу допомогу між Позивачем та адвокатом Кравцовим А.В., відсутність доказів реально понесених адвокатських витрат.

В той же час:
- з урахуванням позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведеній у постанові від 03.10.2019 по справі № 922/445/19, відповідно до якої Об`єднана палата зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4   статті 129 Господарського процесуального кодексу України; разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього   Кодексу   визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення; 
- з огляду на заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру судових витрат; 
- враховуючи, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу не відповідають критерію розумності і обґрунтованості таких витрат,  враховуючи незначну складність справи (позов заявлений про стягнення заборгованості за типовим договором поставки, яка відбулась за однією видатковою накладною, відтак підготовка до її розгляду не потребує аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль), обсяг наданих послуг (адвокатом складена заява про зміну предмету позову і відповідь на відзив, навіть позовну заяву підготовлено самостійно позивачем) та баланс інтересів сторін у даному питанні, 
суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що розумним розміром судових витрат на правову допомогу, понесених позивачем при розгляді даної справи, що можуть бути стягнуті з відповідача, є 20000,00 грн. 
При цьому, як судом першої інстанції, так і апеляційним господарським судом враховані висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/20, відповідно до яких Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі   статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див.   mutatis   рішення ЄСПЛ у справі «East/West» проти України» від 23   січня 2014   року (East/West., заява №   19336/04, §   268)).
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v., заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
При цьому суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі (позивача).   
На підставі викладеного, враховуючи, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу є неспіврозмірними з критерієм розумності і обґрунтованості таких витрат,  право суду не присуджувати (не розподіляти) стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, враховуючи обсяг наданих послуг та баланс інтересів сторін у даному питанні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення заяви позивача.
Наведеним спростовуються доводи позивача, викладені у його апеляційній скарзі, про недотримання судом норм матеріального і процесуального права при розподілі судових витрат, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару, неналежної оцінки всіх обставин справи, недоведеності відповідачем неспівмірності цих витрат при поданні клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. 

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що  розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,  правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а додаткового рішення суду - без змін.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційних скарг, та те, що судові витрати, зокрема судовий збір, при оскарженні судового акту, постановленого/ухваленого за наслідками розгляду розподілу судових витрат не сплачується, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням витрати, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявників скарг і відшкодуванню не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, - 
                                                                
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2021 у справі №904/4876/21 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2021 у справі №904/4876/21 - залишити без задоволення.
Додаткове рішення  Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2021 у справі №904/4876/21 – залишити без змін.
Судові витрати Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та товариства з обмеженою відповідальністю "Екотест-Центр" за подання апеляційних скарг на рішення суду покласти на заявників апеляційних скарг.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 06.12.2021.

Головуючий суддя                                                                                           О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                              О.В. Березкіна

Суддя                                                                                                                         І.М. Подобєд