ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2651/21                                        Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року                                                                      м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді                              Парінова А.Б.,
суддів:                                        Беспалова О.О., 
Грибан І.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного упраління Національної поліції в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Звенигородський районний відділ поліції Головного упраління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного упраління Національної поліції в Черкаській області в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, яке оформлене листом від 02.04.2021 №Н-66/05/12/18-2021 щодо розгляду звернення позивача від 16.03.2021;
- зобов`язати відповідача скасувати, як протиправний, власний наказ по особовому складу від 07.03.2018 №88 о/с, в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" майора поліції ОСОБА_1 - слідчого слідчого відділення Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області;
- зобов`язати відповідача поновити позивача на посаді слідчого слідчого відділення Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області та у спеціальному званні майор поліції;
- зобов`язати відповідача виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.03.2018 по день поновлення на службі, з урахуванням розміру середньоденного заробітку 500 грн 12 коп та зарахувати весь час вимушеного прогулу до стажу служби в поліції, що дає право на призначення пенсії за вислугою років.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року позовну заяву залишено без руху з підстав пропуску строку звернення з позовом до суду.
17 травня 2021 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.
22 червня 2021 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшло клопотання  відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду визначеного ст. 122 КАС України.
Розглянувши вказане клопотання відповідача та дослідивши матеріали справи Черкаський окружний адміністративний суд ухвалою від 15 липня 2021 року ухвалив залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в частині позовних вимог щодо:
-  зобов`язання відповідача скасувати, як протиправний, власний наказ по особовому складу від 07.03.2018 №88 о/с, в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" майора поліції ОСОБА_1 - слідчого слідчого відділення Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області;
- зобов`язання відповідача поновити позивача на посаді слідчого слідчого відділення Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області та у спеціальному званні майор поліції;
- зобов`язання відповідача виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.03.2018 по день поновлення на службі, з урахуванням розміру середньоденного заробітку 500 грн 12 коп та зарахувати весь час вимушеного прогулу до стажу служби в поліції, що дає право на призначення пенсії за вислугою років.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, відповідно до змісту якої просить скасувати ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.  
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що про порушення відповідачем відповідних обмежень позивач взнав, отримавши листа слідчого управління Головного управління та копії витягу з наказу про відрядження. А тому на момент отримання копії наказу про звільнення позивач не знав та не міг знати про протиправність цього наказу та порушення його прав.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
У судове засідання учасники судового процесу не з`явились та явку уповноважених представників до суду не забезпечили. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені належним чином.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції на підставі доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, в період з 21.08.1996 по 06.11.2015 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України.
Наказом управління МВС України у Черкаській області від 06.11.2015 №312 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України.
07.11.2015 позивача прийнято на службу в Національну поліцію України.
Наказом по особовому складу від 07.03.2018 №88 о/с, позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.
16.03.2021 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Черкаській області із заявою в якій просив скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Черкаській області від 07.03.2018 № 88 о/с в частині звільнення його зі служби, поновити порушені права, шляхом поновлення на рівнозначній посаді у слідчому відділі Звенигородського районного відділу поліції ГУНП та у спеціальному званні майор поліції, внести відповідні корегуючі записи у трудову книжку, виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, виплатити компенсацію за невикористані відпустки у 2018 - 2020 роках, провести компенсаційні виплати відповідно до Закону України від № 2050 - III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та в порядку затвердженому постановою Кабінету Міністрів країни від 21.02.2001 №159.
Листом від 02.04.2021 №Н-66/05/12/18-2021 відповідачем повідомлено позивачу про відмову у задоволенні його заяви.
Вважаючи рішення, оформлене листом від 02.04.2021 №Н-66/05/12/18-2021 протиправним, позивач звернувся з позовом до суду.
Приймаючи ухвалу про залишення частини позовних вимог без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що з оскаржуваним наказом позивач ознайомлений 20.03.2018, з даним позовом до суду позивач звернувся 28.04.2021, відтак, позивачем пропущено місячний строк звернення до суду. Крім того, позивач у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду не наводить обставин, які є безумовними підставами для поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом     України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (п. 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп, абз. 7 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11 - рп/2012).
Приписами ст. 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Положеннями частини 1 та 2 ст.122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Разом з цим, положеннями ч. 5 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що вирішальним для визначення строків звернення до адміністративного суду є встановлення факту, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.
При цьому, частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Тобто, КАС України та КЗпП України встановлено, що для звернення до суду у справах про звільнення  встановлено місячний строк, який обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 815/4532/16.
Отже, в даній категорії справ, застосовуючи  статтю 233 КЗпП України, суд повинен дослідити питання отримання позивачем витягу з наказу про його звільнення або отримання трудової книжки, оскільки саме з цього моменту повинен обчислюватись місячний строк звернення до суду.
Як було вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, а також не заперечується апелянтом, позивачу отримав трудову книжку, посвідчення про приписку до призовної дільниці, довідку на військовий комісаріат та витяг з наказу про звільнення від 08.03.2018 №88 о/с 20 березня 2018 року. 
Таким чином, саме з вказаної дати позивач протягом місяця мав реальну можливість звернутись до суду за захистом своїх прав шляхом подання відповідної позовної заяви, тобто до 20 квітня 2018 року.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, з адміністративним позовом позивач звернувся лише 28 квітня 2021 року, тобто з пропуском встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України строку на звернення до суду з таким адміністративним позовом.
При цьому, судовою колегією встановлено, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.
Доводи апеляційної скарги про те, що фактичним предметом позову є не сам наказ від 08.03.2018 №88 о/с, а недотримання відповідачем встановолених спеціальним та загальним законодавством обмежень щодо реалізації дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби до поліцейських, які перебувають у відрядженні, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки правові наслідки для позивача настали саме після реалізації наказу про звільнення від 08.03.2018 №88 о/с, який в даній справі і є предметом оскарження.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 123 КАС якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
За наведених обставин та враховуючи, що позивач звернувся за захистом своїх прав із пропуском, визначеного ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, місячного строку звернення до суду, а поважних причин для поновлення цього строку судом на підставі наявних у справі доказів не встановлено, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи та прийнято законне і обґрунтоване рішення у відповідності до вимог матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегією суддів встановлено, що ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду у даній справі є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про наявність передбачених КАС України підстав для скасування судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін.
Керуючись ст. 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий суддя                                                                      А.Б. Парінов

Судді:                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    І.О.Грибан