КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М            У К Р А Ї Н И
 
06 грудня 2021 року                                                                                              м. Київ
 
Унікальний номер справи № 758/14293/21
Суддя в суді першої інстанції: Кітов О.В. 
Провадження № 33/824/5308/2021
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 04 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 04 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири ) грн. 00 коп. (а.с. 9-10).
Не погодившись з вказаною постановою, 10 листопада 2021 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Чубаров Д.В. подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову змінити в частині накладення адміністративного стягнення на штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що з постановою не згоден, оскільки вважає накладене стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік занадто суворим та таким, що не відповідає вчиненому правопорушенню та особі винного. Зазначав, що для застосування такого адміністративного стягнення мають бути обтяжуючі обставини, передбачені ст. 35 КУпАП, але судом першої інстанції таких обставин не було виявлено. Звертав увагу, що у ОСОБА_1 були обставини, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме щире розкаяння винного, яке не було враховано судом при обранні міри адміністративного стягнення. Також вказував, що ОСОБА_1 не притягувався раніше до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, його дії не призвели до надмірно великих негативних наслідків, тому відсутні обставини, які б обтяжували адміністративне правопорушення (а.с. 22-24).
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
 
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Чубаров Д.В. підтримав скаргу і просив її задовольнити. Потерпілий ОСОБА_2 заперечував проти скарги і просив її відхилити. ОСОБА_1 про розгляд справи судом був сповіщений належним чином, про що у справі є докази (а.с. 31). 
За змістом ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що оскаржувану постанову слід змінити в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.
 
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані не у повному обсязі.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 136276 ОСОБА_1 28 вересня 2021 року в м. Києві по вул. Набережно-Хрещатицька, 13, керуючи транспортним засобом Nissan Primera, р.н. НОМЕР_1 , намагаючись перестроїтись у праву смугу не надав перевагу в русі транспортному засобу Skoda Octavia, р.н. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 10.3, 2.3 б ПДР України, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с. 1).
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п. 10.3, 2.3 б ПДР України є обґрунтованим та підтверджується наявними у справі даними: схемою місця ДТП, письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди та відеозаписом з відеореєстратора, і під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не заперечувалися (а.с. 2-4, 8). 
При цьому, судом першої інстанції в оскаржувані постанові зазначено, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини.
Що стосується накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, правильність  накладення  якого  оскаржується   захисником,  слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Санкція ст. 124 КУпАП (у редакції, чинній станом на день вчинення правопорушення) за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Відповідно до постанови суду, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік судом не в повній мірі були враховані положення ст. 33 КУпАП щодо з`ясування характеру вчиненого правопорушення, особи винного, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Такий висновок суду не відповідає положенням ст. 30 КУпАП, відповідно до якої позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
Так, судом першої інстанції у постанові не обґрунтовано грубе порушення ПДР України водієм та не встановлено систематичного порушення ним порядку користування правом керування транспортними засобами.
Не встановлено таких обставин і в суді апеляційної інстанції, натомість знайшли підтвердження обставини, на які посилався захисник в апеляційній скарзі, а саме те, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнав в повному обсязі та щиро розкаявся.  
Відповідно до п. 1 ст. 34 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, визнається щире розкаяння винного.
Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.
Таким чином, обставиною, яка пом`якшує відповідальність, апеляційний суд визнає щире каяття  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.
Обставин, які обтяжують його відповідальність, судом не встановлено.
Доводи потерпілого ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції не дають підстав для об`єктивного висновку про наявність інших (систематичних) порушень ПДР з боку ОСОБА_1 . При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на відсутність факту об`єктивної фіксації таких обставин з боку правоохоронних органів та районного суду, а апеляційний суд не збирає докази з власної ініціативи, які можуть свідчити про винуватість (невинуватість) певної особи у зв`язку із її притягненням до адміністративної відповідальності.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». 
У відповідності до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
З урахуванням даних про особу правопорушника та обставин вчиненого правопорушення, призначення ОСОБА_1 найсуворішого  виду стягнення, передбаченого   санкцією ст. 124  КУпАП є  необґрунтованим, тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом`якшення ОСОБА_1 адміністративного стягнення до штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП, а саме п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки, на переконання апеляційного суду, саме таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.
Керуючись ст. 294 КУпАП,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Подільського районного суду міста Києва від 04 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік - змінити в частині накладеного за  ст. 124  КУпАП адміністративного стягнення.
Пом`якшити накладене на ОСОБА_1 за  ст. 124  КУпАП адміністративне стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік на штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. на користь держави.
В іншій частині постанову Подільського районного суду міста Києва від 04 листопада 2021 року залишити без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                     _________________                             Б.Б. Левенець