ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/1177/21                                                                       Головуючий у 1 інстанції: Донець В.А.
                                                                                Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  27 жовтня 2021 року                                                                                  м. Київ
              Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                               Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                   Лічевецького І.О.
                                                            Сорочка Є.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01 січня 2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок довічного грошового утримання та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно з довідкою Київського апеляційного суду від 03.08.2020 року № 90/0421/20, з урахуванням фактично виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 01.01.2020 року;
- у порядку ст. 382 КАС України, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в перерахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01 січня 2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01 січня 2020 року перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно з довідкою Київського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року №90/0421/20. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 суму перерахованого з 01 січня 2020 року довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням раніше виплачених сум.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що для здійснення з 01.01.2020 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду від 03.08.2020 р. № 90/0421/20, в якій зазначений розмір посадового окладу, що не відповідає положенню частини третьої статті 133 Закону № 2453-VI, відсутні підстави. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Вищої ради правосуддя від 26 березня 2019 року №928/о/15-19 ОСОБА_1 звільнена з посади судді Київського апеляційного суду у відставку.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2020 року у справі №640/23499/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо призначення, нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру грошового утримання судді, який пройшов кваліфікаційне оцінювання на підставі довідки про суддівську винагороду від 04 квітня 2019 року №95/0421/19. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці  відповідно до ст. ст. 137, 142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VІІІ у розмірі 82% грошового утримання відповідного судді з 05 квітня 2019 року, виходячи з розміру грошового утримання 172890,00 грн. без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням раніше виплачених сум.
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 24 вересня 2020 року №2600-0302-8/135578, на заяву ОСОБА_1 від 04 вересня 2020 року щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повідомило, що для здійснення з 01 січня 2020 року перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду від 03 серпня 2020 року №90/0421/20/20, в якій зазначений розмір посадового окладу, що не відповідає положенню частини третьої статті 133 Закону №2453-VI, немає підстав.
ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зі зверненням від 16 жовтня 2020 року, в якому просила розглянути заяву від 04 вересня 2020 року та ухвалити рішення по суті звернення про перерахунок довічного грошового утримання з 01 січня 2020 року, на підставі частини четвертої статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII.
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 13 листопада 2020 року №26969-26804/У-02/8-2600/20 повідомило ОСОБА_1 , що, оскільки, розмір посадового окладу зазначений в довідці про суддівську винагороду від 03.08.2020 р. №90/0421/20/20 не відповідає положенням частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. №2453-VI, для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання відсутні підстави, про що було повідомлено листом Головного управління від 24.09.2020 р. №2600-0302-8/135575.
В матеріалах справи наявна довідка Київського апеляційного суду №90/0421/20 від 03 серпня 2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка видана ОСОБА_1 про те, що станом на 01.01.2020 суддівська винагорода яка враховується для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 236 475,00 грн., у тому числі: посадовий оклад - 131 375,00 грн.; доплата за вислугу років - 105 100,00 грн.
Не погоджуючись із вищевказаною відмовою, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02 червня 2016  року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII).
За приписами ч.  1 ст. 142 Закону № 1402-VIII, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
В силу частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Частиною 5 статті 142 Закону № 1402-VIII передбачено, що пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Таким чином, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.
Разом з тим, «Прикінцевими та перехідними положеннями» Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Згідно  пункту 23 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII, до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами).
Однак, Законом України від 16.10.2019 року № 193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019 року, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». 
При цьому, відповідно до пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідних положень» Закону № 1402-VIII зі змінами.
Конституційний Суд у вказаному Рішенні зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).
Абзацом 4 підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 р. № 10-рп/2013 передбачено, що відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання.
Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли 65 віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.
У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
Відповідно до ст. 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у зразковій справі № 620/1116/20.
Разом з тим, обставини у даній справі є відмінними від обставин у зразковій справі № 620/1116/20.
Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 24 вересня 2020 року №2600-0302-8/135578 на заяву ОСОБА_1 від 04 вересня 2020 року щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці повідомило, що для здійснення з 01 січня 2020 року перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду від 03 серпня 2020 року №90/0421/20/20, в якій зазначений розмір посадового окладу, що не відповідає положенню частини третьої статті 133 Закону №2453-VI, немає підстав (а.с. 30-31).
У зв`язку з отриманням вказаної відмови, ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зі зверненням від 16 жовтня 2020 року, в якому просила розглянути заяву від 04 вересня 2020 року та ухвалити рішення по суті звернення про перерахунок довічного грошового утримання з 01 січня 2020 року,  на підставі частини четвертої статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII (а.с. 32-34).
Однак,  листом від 13 листопада 2020 року №26969-26804/У-02/8-2600/20 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило ОСОБА_1 , що, оскільки, розмір посадового окладу, зазначений в довідці про суддівську винагороду від 03.08.2020 р. №90/0421/20/20 не відповідає положенням частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. №2453-VI, для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання відсутні підстави, про що було повідомлено листом Головного управління №2600-0302-8/135575 від 24.09.2020 р. (а.с. 35-36).
Колегія суддів зауважує, що Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 638/12586/16-а, від 11 лютого 2020 року у справі № 200/3958/19-а та від 23 грудня 2020 року у справі № 240/8156/19 висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Частиною 4 статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2020 у справі №640/23499/19 встановлено, що рішенням Вищої ради правосуддя від 26 березня 2019 року №928/о/15-19 ОСОБА_1 звільнена з посади судді Київського апеляційного суду у відставку.
У даному рішенні суду вказано, що на, виконання вимог статті 126 Конституції України, ОСОБА_1 подано 28.02.2019 до Вищої ради правосуддя заяву про звільнення з посади судді у відставку, у зв`язку з досягненням 27 березня 2019 року 65 років
Також, у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2020 у справі №640/23499/19 встановлено, що ОСОБА_1 успішно пройшла кваліфікаційне оцінювання та підтвердила здатність здійснювати правосуддя у суді апеляційної інстанції, відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 02.06.2016 № 313/КО-16.
Однак, у зв`язку з тим, що з часу успішного проходження не пройшло трьох років ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії з урахуванням складових її грошової винагороди.
Разом з тим, як було вищезазначено, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2020 року у справі №640/23499/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці  відповідно до ст.ст. 137, 142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VІІІ у розмірі 82% грошового утримання відповідного судді з 05 квітня 2019 року, виходячи з розміру грошового утримання 172890,00 грн. без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням раніше виплачених сум.
Отже, ОСОБА_1 з 05 квітня 2019 року отримує довічне грошове утримання, на підставі статей 137, 142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02 червня  2016 року №1402-VІІІ.
З огляду на наведене, доводи апелянта про те, що відсутні підстави  для здійснення з 01.01.2020 р. перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду від 03.08.2020 р. № 90/0421/20, в якій зазначений розмір посадового окладу, що не відповідає положенню частини третьої статті 133 Закону № 2453-VI, колегія суддів вважає необгрунтованими, адже, позивач отримує довічне грошове утримання на підставі Закону №1402-VІІІ.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 135 Закону №1402-VІІІ, суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років.
Пунктом 2 Частини 3 статті 135 Закону №1402-VІІІ передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді становить судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Отже, прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року є складовою суддівської винагороди.
Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року складав 2102 грн. 00 коп.
З огляду на зазначене, оскільки, з 01 січня 2020 року збільшилась складова суддівської винагороди - прожитковий мінімум для працездатних осіб, у зв`язку з цим, органи Пенсійного фонду України зобов`язані зробити перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про перерахунок довічного грошового утримання з 01 січня 2020 року, на підставі довідки Київського апеляційного суду №90/0421/20 від 03 серпня 2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Враховуючи вищевказане, беручи до уваги рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2020 року у справі №640/23499/19, яким визнано право позивача на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно статей 137, 142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 р. №1402-VІІІ з 05.04.2019 р., колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2  ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

 Суддя-доповідач                                                                                        Вівдиченко Т.Р.
          
 Судді                                                                                                   Лічевецький І.О.

                                                                                                             Сорочко Є.О.