ПОСТАНОВА 
Іменем України
18 листопада 2021 року                                                 м. Кропивницький
справа № 398/208/21
провадження № 22-ц/4809/1505/21 
       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді: Черненка В.В.
суддів: Єгорової С.М., Чельник О.І.
секретар Гончар В.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький без участі сторін цивільну справу за апеляційною скаргою  Моторного (транспортного) страхового бюро України на заочне рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29.04.2021, суддя Червонописький В.С., по справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про стягнення невиплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення невиплаченого страхового відшкодування.
На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19.07.2019 року мала місце дорожньо - транспортна пригода, за участю водія - ОСОБА_2 , який керуючи автомобілем марки ВАЗ 2106, р.н. НОМЕР_1 на автодорозі від с. Травневе в напрямку с. Виноградівка допустив виїзд транспортного засобу на ліве узбіччя по напрямку свого руху та подальше перекидання автомобіля, внаслідок чого пасажир автомобіля ВАЗ 2106 ОСОБА_3 померла на місці події.
ІНФОРМАЦІЯ_1 матір померлої ОСОБА_1 (через свого представника - ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» звернулася до відповідача в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей померлої із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 16200 грн. Витрати на поховання позивач підтвердила наданим товарним чеком від 20.04.2020 року на суму 16200,00 грн.
02.10.2020 позивач отримав лист від відповідача, в якому зазначена вимога долучити оригінали документів, що підтверджують витрати на спорудження пам`ятника та відповідачем зазначено, що товарний чек не належить до розрахункових документів.
Просила суд стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 15272 грн.
Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 17.03.2021 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 .
Заочним рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29.04.2021 позов задоволено.
Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 06.07.2021 у задоволенні заяви представника відповідача про перегляд заочного рішення суду відмовлено.
В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції, у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначено зокрема, що судом першої інстанції не враховано норми Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Положення про форму та зміст розрахункових документів, внаслідок чого прийшов до висновку, що фізична особа-підприємець, який надав послуги поховання має право видавати чеки довільної форми.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 18.10.2021 по справі відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 18.10.2021 справу призначено до розгляду.
Представник позивача, адвокат Кульчицький О.С., подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що 19.07.2019 відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю водія ОСОБА_2 , який керуючи автомобілем марки ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 по автодорозі від с. Травневе в напрямку с. Виноградівка допустив виїзд транспортного засобу на ліве узбіччя по напрямку свого руху та подальше перекидання автомобіля, внаслідок чого пасажир автомобіля ВАЗ 2106 ОСОБА_3 померла на місці події.(а.с.12-16)
02.12.2019 Юридична компанія «Відшкодування» звернулась в інтересах матері загиблої – ОСОБА_1 та в інтересах неповнолітніх дітей померлої із заявою про виплату страхового відшкодування.(а.с.23-24).
22.09.2020 представником позивача долучено додаткові документи для отримання страхового відшкодування витрат на спорудження пам`ятника: товарний чек від 20.04.2020 року на суму 16200, 00 грн., накладну від 20.04.2020 року на суму 16200,00 грн., копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , роздруківка електронного кабінету з реєстру платників єдиного податку ОСОБА_4 (а.с.19-22)
Витрати на спорудження пам`ятника Позивач підтвердила наданим товарним чеком від 20.04.2020 року на суму 16200,00 грн.
02.10.2020 Юридична компанія «Відшкодування» отримала лист від відповідача про необхідність надання оригіналів документів для виплати страхового відшкодування (а.с.17), незважаючи на наявний товарний чек від 20.04.2020 року на суму 16200,00 грн.
Суд першої інстанції зазначив, що  відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 2019 року становить 4173.00 грн.
Відповідно до товарного чеку від 20.04.2020, позивач придбала за готівку у ФОП ОСОБА_4 : пам`ятник, зад. Рис, дорога, комплекс, установка, лампадка, конфетниця - на загальну суму 16200 грн.(а.с.19)
Суд першої інстанції дійшов висновку, що  суб`єкти господарювання можуть видавати товарні чеки довільної форми, тому ліміт грошового відшкодування на дату дорожньо-транспортної пригоди - розмір страхового відшкодування, яке зобов`язаний виплатити відповідач становить 15272,00 грн.
Справа розглядалась судом апеляційної  інстанції  за правилами, встановленими  для розгляду  справи  в порядку спрощеного  позовного провадження  з викликом  учасників справи. 
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.
З матеріалів справи вбачається, що 19.07.2019 відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю водія ОСОБА_2 , який керуючи автомобілем марки ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі від с. Травневе в напрямку с. Виноградівка допустив виїзд транспортного засобу на ліве узбіччя по напрямку свого руху та подальше перекидання автомобіля, внаслідок чого пасажир автомобіля ВАЗ 2106 ОСОБА_3 померла на місці події.(а.с.12-16)
02.12.2019 Юридична компанія «Відшкодування» звернулась в інтересах матері загиблої – ОСОБА_1 та в інтересах неповнолітніх дітей померлої із заявою про виплату страхового відшкодування.(а.с.23-24).
22.09.2020 представником позивача долучено додаткові документи для отримання страхового відшкодування витрат на спорудження пам`ятника: товарний чек від 20.04.2020 року на суму 16200, 00 грн., накладну від 20.04.2020 року на суму 16200,00 грн., копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , роздруківка електронного кабінету з реєстру платників єдиного податку ОСОБА_4 (а.с.19-22)
Витрати на спорудження пам`ятника Позивач підтвердила наданим товарним чеком від 20.04.2020 року на суму 16200,00 грн.(а.с. 19)
02.10.2020 Юридична компанія «Відшкодування» отримала лист від відповідача про необхідність надання оригіналів документів для виплати страхового відшкодування (а.с.17), незважаючи на наявний товарний чек від 20.04.2020 року на суму 16200,00 грн.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 2019 року становить 4173.00 грн.
Статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.
Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.
Відповідно до пункту б частини 1 статті 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу.
Порядок оформлення розрахункових документів при проведенні розрахункових операцій за готівку в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». При цьому законодавчо визначено випадки звільнення продавця від обов`язкового надання покупцю оформлених за встановленою формою касових чеків, надрукованих реєстратором розрахункових операцій, або розрахункових квитанцій, заповнених вручну.
Водночас, пунктом 15 статті 3 цього Закону передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів».
При цьому, під розрахунковим документом слід розуміти документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну (стаття 2 цього Закону).
Таким чином, оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків у випадках, передбачених Законом України від 06.07.2995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», є правомірним.
Разом із тим, якщо форма та зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов`язковим, визначена законодавством (наказ ДПА України від 01.12.2000 № 614 «Про затвердження нормативно-правових актів до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (втратив чинність 11.03.2016); наказ Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 «Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів» (чинний)), то форма та зміст товарного чека законодавчо не визначена.
Поряд з цим, ДПА України від 27.04.2011 у своєму листі №7966/6/23-7015/515 зазначила про те, що виходячи із змісту терміна «розрахункові документи», до яких належать товарні чеки відповідно до Закону України від 06.07.2995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» товарний чек для визначення його як розрахункового документа має відповідати вимогам підпункту 3.2 пункту 3 Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом ДПА України від 011.12.2000 № 614 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2001 за № 105/5296), в частині зазначення в такому чеку: назви господарської одиниці, адреси господарської одиниці, загальної суми податку на додану вартість за усіма зазначеними в чеку товарами (для суб`єктів господарювання, зареєстрованих платниками податку на додану вартість), кількості, вартості придбаних товарів, вартості одиниці виміру товарів, найменування товарів, загальної вартості придбаних товарів, дати (день, місяць, рік) проведення розрахункової операції, підпису особи, що здійснює розрахунки.
Дослідивши надані позивачем товарний чек та накладну від 20.04.2020 року, колегія суддів вважає, що вони відповідають вимогам до розрахункових документів, визначених підпунктом 3.2 пункту 3 Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом ДПА України від 011.12.2000 № 614.
Зазначені докази містять печатку із назвою господарської одиниці ФОП ОСОБА_4 , кількість, вартість найменування придбаних товарів, вартість одиниці виміру товарів, найменування, загальну вартість придбаних товарів, дату проведення розрахункової операції,підпис особи, що здійснила розрахунок.
Колегія суддів вважає, що відсутність у товарному чеку адреси господарської одиниці фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 не є підставою для невизнання вказаного чеку розрахунковим документом, оскільки вона вказана у Виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які додані до товарних чеків (а.с. 20).
Колегія суддів дійшла висновку, що позивачем було надано відповідачу належні розрахункові документи - товарний чек та накладну від 20.04.2020, які підтверджують понесення ОСОБА_1 витрат на придбання пам`ятника; зад. рис; дорога; комплекс; установка; лампадка; конфетниця - на загальну суму 16200 грн.
Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами та суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.
Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.
Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,
                         
                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України, залишити без задоволення.
Заочне рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29.04.2021, залишити без змін.
Повний текст постанови складено 26.11.2021.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: