ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                                      Головуючий І інстанції: Шаповал М.М.
28 вересня 2021 р.	Справа № 480/9552/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Самохвал Тетяни Василівни на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Самохвал Тетяни Василівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
В с т а н о в и в:
31.12.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Самохвал Т.В., оформлене у формі повідомлення про відмову у прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 16.12.2020 року за № ПВ - 5900029702020, яким відмовлено у прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру;
- зобов`язати Державного кадастрового реєстратора ГУ Держгеокадастру у Сумській області Самохвал Т.В. прийняти заяву від 02.12.2020 року та зареєструвати в Державному земельному кадастрі земельну ділянку щодо якої розроблений проект землеустрою, який поданий нею разом із заявою від 02.12.2020 року державному кадастровому реєстратору ГУ Держгеокадастру у Сумській області ОСОБА_2 шляхом присвоєння нового кадастрового номеру.
          Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що   у грудні 2020 року вона звернулася до Міськрайонного управління у м. Суми та Сумському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, а саме про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0, 0905 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням від 16.12.2020 року № ПВ-5900029702020 їй було відмовлено в прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, з тих підстав, що документи подані не в повному обсязі, відсутня документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа, підписана із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису сертифікованим інженером-землевпорядником технічними засобами телекомунікацій. 
Також, позивач зазначила, що наведені підстави для прийняття оскарженого рішення не узгоджується з приписами  Закону України від 07.07.2011 року № 3613-VI "Про Державний земельний кадастр"   (далі – Закон № 3613-VI) та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051  (далі - Порядок № 1051), які чітко визначають підстави та порядок прийняття Державним кадастровим реєстратором рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, у зв`язку з чим спірне рішення відповідача вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
У відзиві на адміністративний позов Державний кадастровий реєстратор ГУ Держгеокадастру у Сумській області Самохвал Т.В, не погоджуючись з вимогами ОСОБА_1 , зазначає, що грудні 2020 рок позивачка звернулася до Міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області з заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, а саме про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0905 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 . Під час розгляду заяви ОСОБА_1 про внесення відомостей до Державного земельного кадастру та доданих до неї документів, було встановлено, що у поданих документах відсутня документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа, підписана із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису сертифікованим інженером-землевпорядником технічними засобами телекомунікацій. Таким чином, за результатами розгляду заяви позивача прийнято оскаржуване рішення, яке є законним, скільки при його винесенні вона діяла в  межах своїх повноважень.  
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 року задоволено вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 .
Так, судовим рішенням визнано протиправним та скасовано рішення Державного кадастрового реєстратора ГУ Держгеокадастру у Сумській області Самохвал Т.В., оформлене у формі повідомлення про відмову у прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 16.12.2020 року за № ПВ - 5900029702020, яким відмовлено у прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.
Зобов`язано Державного кадастрового реєстратора ГУ Держгеокадастру у Сумській області Самохвал Т.В. прийняти заяву від 02.12.2020 року та зареєструвати в Державному земельному кадастрі земельну ділянку щодо якої розроблений проект землеустрою, який поданий разом із заявою ОСОБА_1 02.12.2020 року державному кадастровому реєстратору ГУ Держгеокадастру у Сумській області ОСОБА_2 шляхом присвоєння нового кадастрового номеру.
Судом проведений розподіл судових витрат – стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держгеокадастру у Сумській області витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 1681,60 грн.
Висновок суду вмотивований тим, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього  Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.
Також, суд зазначив, що проект землеустрою, вже подавався та земельна ділянка вже реєструвалася позивачкою, відповідно нього, землевпорядна організація (Мегаполіс), яка подавала проект на реєстрацію, надавала проект в електронному вигляді та на дискеті. За таких обставин у відповідача наявний у розпорядження електронний варіант землеустрою.
Крім того, суд зазначив, що судове рішення має бути таким, яке б гарантувало дотримання та захист прав, свобод, інтересів особи, що звертається, від порушень з боку відповідача та забезпечувало його виконання й унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні вимог адміністративного позову відмовити.
Вимоги апеляційної скарги відповідач обґрунтовує аналогічними доводами, що наведені ним у відзиві. 
Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надійшов, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
За приписами  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі  ст. 316 КАС України  слід залишити без змін, з наступних підстав.
Судом установлено, що рішенням Сумської міської ради № 2269-МР від 24.12.2008  року ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0850 га.
09.07.2013 року ПП «Мегаполіс» (виконання робіт із землеустрою) виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .
Державним кадастровим реєстратором 04.09.2013 року здійснена державна реєстрація означеної земельної ділянки, що, в свою чергу, є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність ОСОБА_1 .
На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки ОСОБА_1 виданий витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, який в подальшому буде підставою для реєстрації права власності на цю земельну ділянку.
При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.
Рішеннями Сумської міської ради № 4446-МР від 03.06.2015 року, № 4946-МР від 16.10.2015 року № 708-МР від 27.04.2016 року ОСОБА_1 неодноразово відмовлялося в затвердженні вищезазначеного проекту землеустрою.
Постановами Зарічного районного суду м. Суми від 17.08.2015 року по справі № 5223/279/15-а, від 21.01.2016 року по справі № 591/8086/15-а, від 16.12.2016 року по справі № 591/5302/16-а рішення Сумської міської ради № 4446-МР від 03.06.2015 року, № 4946-МР від 16.10.2015 року № 708-МР від 27.04.2016 року скасовані, а також зобов`язано Сумську міську раду на найближчому пленарному засіданні чергової сесії розглянути проект землеустрою щодо відведення позивачці спірної земельної ділянки.
Рішенням Сумської міської ради № 1833-МР від 22.02.2017 року надано дозвіл на розроблення технічної документації департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради щодо поділу вищезазначеної земельної ділянки, площею 0,0905 га, кадастровий номер 5910135600:18:005:0032, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку з чим, земельна ділянка за кадастровим номером 5910135600:18:005:0032 видалена з публічної кадастрової карти, внаслідок державної реєстрації земельних ділянок площею 0,0394 га, з кадастровим номером 5910136600:18:005:0036 та земельної ділянки, площею 0,0511 га, з кадастровим номером 5910136600:18:005:0040, яка була здійснена на підставі рішення Сумської міської ради № 1833-МР від 22.02.2017 року.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2018 року по справі № 818/761/18, скасовано рішення Сумської міської ради № 1833-МР від 22.02.2017 року "Про надання дозволу на розроблення технічної документації щодо поділу земельних ділянок", скасовано державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,0394 га, кадастровий номер 5910136600:18:005:0036 та земельної ділянки, площею 0,0511 га, з кадастровим номером 5910136600:18:005:0040, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а також зобов`язано Міськрайонне управління у м. Сумах та Сумському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області вилучити з Державного земельного кадастру записи щодо державної реєстрації земельної ділянки, площею 0,0394 га, кадастровий номер 5910136600:18:005:0036 та земельної ділянки, площею 0,0511 га, з кадастровим номером 5910136600:18:005:0040, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .
У грудні 2020 року позивач звернулася до Міськрайонного управління у м. Суми та Сумському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області з заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастр, а саме про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0905 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 .
Повідомленням від 16.12.2020 року № ПВ-5900029702020 ОСОБА_1 відмовлено в прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, з тих підстав, що документи подані не в повному обсязі, а саме: відсутня документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа (ч. 4  ст. 24 Закону № 3613-VI), підписана із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису сертифікованим інженером-землевпорядником технічними засобами телекомунікацій (п. 110-1  Постанови КМУ № 1051 від 17.10.2012 року "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру").
Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 1  ст. 3 ЗК України, земельні відносини регулюються  Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно - правовими актами.
Законом № 3613-VI  встановлено правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру.
Статтею 1 Закону № 3613-VI  визначено, що державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
Кадастровий номер земельної ділянки - це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.
Відповідно до  ст. 2 Закону № 3613-VI, державний земельний кадастр ведеться з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб при: регулюванні земельних відносин; управлінні земельними ресурсами; організації раціонального використання та охорони земель; здійсненні землеустрою; проведенні оцінки землі; формуванні та веденні містобудівного кадастру, кадастрів інших природних ресурсів; справлянні плати за землю.
Частинами 1, 5  ст. 5 Закону № 3613-VI  встановлено, що ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом: створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього  Закону; внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру.
Внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього  Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 1  ст. 9 Закону № 3613-VI, внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Згідно з ч. 4  ст. 9 Закону № 3613-VI, державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.
Процедура та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначаються Порядком № 1051.
Відповідно до п. 4. 5 Порядку до складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом У країни "Про Державний земельний кадастр" та цим Порядком.
Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.
Приписами п. 10 та 12 Порядку № 1051 встановлено, що відомостями Державного земельного кадастру є всі відомості, які підлягають внесенню до нього згідно з цим Порядком та у порядку інформаційної взаємодії з іншими кадастрами та інформаційними системами, а також відомості, одержані внаслідок їх оброблення, систематизації та узагальнення. Відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.
Перелік відомостей, що включається до Державного земельного кадастру визначено у п. 24 Порядку № 1051.
Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє:
1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку;
2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.
За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки: - за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці; - відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки); - робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку; - надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування; - приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77 - 85 цього Порядку в разі: - невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту; - розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; - розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; - подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі (п.111 Порядку № 1051).
Пунктом 67 Порядку № 1051 визначено, що внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до  Закону № 3613-VI  та цього Порядку.
Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених  Законом № 3613-VI.
Таким чином,  Законом № 3613-VI   та Порядком № 1051 чітко визначено підстави та порядок прийняття Державним кадастровим реєстратором рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.
Згідно оскарженого рішення, підставою для його прийняття зазначено відсутність документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа, підписаного із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису сертифікованим інженером - землевпорядником технічними засобами телекомунікацій.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про те, що згідно опису про прийняття документів позивача від 02.12.2020 року (а.с. 7 зворот) Міськрайонне управління у м. Суми та Сумському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області прийняло у позивача, окрім іншого, електронний документ.
Судам першої та апеляційної інстанції відповідачем не надано належних доказів, які б спростували означений факт.
Крім того, у разі невідповідності електронного документа вимогам, зазначеним у п. 74 Порядку № 1051, Державний кадастровий реєстратор: 
1) складає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру протокол проведення перевірки електронного документа за формою згідно з додатком 16; 
2) повертає заявникові документацію із землеустрою та оцінки земель без позначки, зазначеної у пункті 75 цього Порядку, разом з електронним документом, протоколом його перевірки та іншими документами для виправлення зазначених у протоколі проведення перевірки електронного документа помилок та подання документів разом з цим протоколом для проведення повторної перевірки (п. 77 Порядку № 1051).
У протоколі проведення перевірки електронного документа зазначаються: відомості про невідповідність даних електронного документа вимогам, зазначеним у п. 74 цього Порядку (пп.7 п.78 Порядку № 1051).
Пунктом 78 Порядку № 1051 визначено, що протокол проведення перевірки підписується Державним кадастровим реєстратором та засвідчується його печаткою.
Однак, відповідний протокол відповідачем надано не було.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Державного кадастрового реєстратора ГУ Держгеокадастру у Сумській області Самохвал Т.В., оформлене у формі повідомлення про відмову у прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 16.12.2020 року за № ПВ- 5900029702020 є протиправне та прийняте з порушенням норм чинного законодавства, а позовні вимоги ОСОБА_1 про його скасування - обґрунтовані.
Стосовно позовних вимог про зобов`язання Державного кадастрового реєстратора ГУ Держгеокадастру у Сумській області Самохвал Т.В. прийняти заяву від 02.12.2020 року та зареєструвати в Державному земельному кадастрі земельну ділянку щодо якої розроблений проект землеустрою, який поданий разом із заявою від 02.12.2020 року ОСОБА_1 державному кадастровому реєстратору ГУ Держгеокадастру у Сумській області Самохвал Т.В. шляхом присвоєння нового кадастрового номеру колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 2  ст. 6 КАС України  передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Так,  статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам - членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.
З цього слідує, що у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту порушення прав особи, яка звернулась за їх захистом, зобов`язання судом суб`єкта вчинити дії конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на відновлення порушених прав.
Судове рішення має бути таким, яке б гарантувало дотримання та захист прав, свобод, інтересів особи, що звертається, від порушень з боку відповідача та забезпечувало його виконання й унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.
З урахуванням вище наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ефективним та дієвим способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача Державного кадастрового реєстратора ГУ Держгеокадастру у Сумській області Самохвал Т.В. прийняти заяву від 02.12.2020 року та зареєструвати в Державному земельному кадастрі земельну ділянку щодо якої розроблений проект землеустрою, який поданий разом із заявою від 02.12.2020 року ОСОБА_1 державному кадастровому реєстратору ГУ Держгеокадастру у Сумській області ОСОБА_2 шляхом присвоєння нового кадастрового номеру.
Відповідно до ч. 1, 2  ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen V. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Серед критеріїв, принципів, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ними рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій (ст. 2 КАС України), є, зокрема, принцип законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаному критерію для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.
За наведених обставин, погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .
Інші доводи і заперечення означених висновків колегії суддів не спростовують.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Згідно п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ч. 1  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Самохвал Тетяни Василівни залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року, - без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова	
Судді	   	С.С. Рєзнікова    А.О. Бегунц   	
Постанова у повному обсязі виготовлена і підписана 08 жовтня 2021 року.