П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/728/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О.   
Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
18 листопада 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Ватаманюка Р.В. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в січні 2021 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просила:
1. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6773-10 від 13.11.2020 Головного управління ДПС у Хмельницькій області зі сплати єдиного внеску у розмірі 73410,72 грн.
2. Зобов`язати Головне управління ДПС у Хмельницькій області внести зміни до інтегрованої картки (інформаційної системи органу доходів і зборів) платника податків -     ОСОБА_1 шляхом виключення інформації про борг на суму 73410,72 грн та інформації про нараховані на цей борг штраф та пеню.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідачем зазначено, що у зв`язку з наявністю заборгованості по єдиному внеску в інтегрованій картці позивача станом на 30.10.2020 в сумі 73410,72 грн., відповідачем було сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2020 №Ф-6773-10 рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем реєстраціє, яка вручена позивачу. При цьому, звертає увагу суду, що доводи позивача про те, що відповідач нарахував борг зі сплати єдиного внеску є безпідставними, оскільки відповідач не нарахував позивачу єдиного внеску, а позивачем самостійно було нараховано єдиного внеску в розмірі 87483 грн. згідно поданого звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік. Зазначає, що законодавством України та іншими нормативно-правовими актами України не передбачено виправлення помилки у сумі єдиного внеску зазначеної у річному звіті, у разі закінчення строків подання такого звіту, то у відповідача відсутні підстави для неврахування даних звіту позивача та для зняття нарахування єдиного внеску в розмірі 87483 грн.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач з 01.07.2018 року одноосібно здійснює підприємницьку діяльність у сфері роздрібної торгівлі в неспеціалізованому магазині (код КВЕД 47.19) та належить до 2-ї групи платників єдиного податку на спрощеній системі оподаткування, найманих працівників не має, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем у поданому відзиві на позовну заяву.
В зв`язку з тим, що внаслідок помилки позивача у визначенні річного розміру єдиного внеску при поданні річного звіту утворилася недоїмка з єдиного внеску, відповідач надіслав позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6773-10 від 20 березня 2020 року, якою на підставі даних інформаційної системи вимагає сплатити недоїмку в сумі 73654,48 грн. (розмір недоїмки визначений із врахуванням щомісячної сплати позивачем єдиного внеску протягом 2019 року).
Позивач, не погоджуючись із вимогою про сплату єдиного внеску в сумі 73654,48 грн, направила відповідачу заяву про проведення позапланової перевірки (звірки) щодо правильності нарахованого їй єдиного внеску за 2019 рік, оскільки правильна сума такого внеску становить 11016,72 грн., замість неправильної суми в розмірі 87483 грн., вказаної у поданому нею звіті за 2019 рік.
У направленій заяві позивач також просила скасувати вимогу про сплату боргу № Ф-6773-10 від 20 березня 2020 року про сплату єдиному податку в сумі 73654,48 грн., та внести відповідні зміни даних інформаційної системи ГУ ДПС у Хмельницькій області.
Відповідач своїм листом № 16607/10/22-01-58-05 від 22.05.2020 року надав позивачу відповідь про те, що відповідальним за правильність та достовірність заповнення звіту є страхувальник, отже сума самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, у тому числі і тими які обрали спрощену систему оподаткування, підлягає сплаті на загальних підставах та не підлягає скасуванню. Таким чином відсутні підстави для скасування вимоги про сплату боргу № Ф-6773-10 від 20 березня 2020 року.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.06.2020 у адміністративній справі №560/2779/20 позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Хмельницькій області про сплату боргу (недоїмки) від 20 березня 2020 року № Ф-6773-10 в сумі 73654,48 грн.
Однак, у зв`язку з наявністю заборгованості по єдиному внеску в інтегрованій картці ФОП ОСОБА_1 в сумі 73410,72 грн, позивачеві було сформовано та направлено нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2020 №Ф-6773-10.
Не погодившись з прийнятим контролюючим органом рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI)
Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI визначено, що  платниками єдиного внеску є фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).
Відповідно до статті 6, пункту 9 5 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та підпункту 5 пункту 4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року N 375, наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14.04.2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2015 року за N 460/26905, затверджено "Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Частиною 2 розділу 3 передбачено, що фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом.
Звітним періодом є календарний рік.
Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою N Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми "початкова".
Згідно із частиною 1 розділу 4 Порядку № 435, звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких проводиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок.
Як встановлено судом першої інстанції, документи на підставі яких позивач проводила протягом 2019 року нарахування та сплату єдиного внеску не підтверджують загальну суму такого внеску, зазначеної у звіті за 2019 рік, тобто сума річного внеску значно вища ніж та яка була загалом щомісячно сплачена позивачем протягом 2019 року.
Розділ 5 Порядку № 435 не передбачає можливість платника єдиного внеску виправити помилку у сумі єдиного внеску зазначеної у річному звіті, у разі закінчення строків подання такого звіту.
У разі виявлення помилки у звіті до закінчення строку подання цього звіту страхувальник повторно формує та подає звіт у повному обсязі до органу доходів і зборів за основним місцем обліку.
Чинним вважається останній електронний або паперовий звіт, поданий страхувальником до закінчення строків подання звітності, визначених цим Порядком, який пройшов всі контролі при завантаженні до Реєстру страхувальників та до Реєстру застрахованих осіб.
Згідно із частиною 1 розділу 4 Порядку № 435, фізичні особи-підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та члени фермерських господарств, яким за результатами проведеної перевірки збільшено або зменшено зобов`язання, формують і подають до органів доходів і зборів Звіт згідно з таблицею 3 додатка 6 до цього Порядку протягом одного календарного місяця після здійснення відповідних розрахунків.
Звіт згідно з таблицею 3 додатка 6 до цього Порядку формується і подається до органів доходів і зборів виключно на підставі акта документальної перевірки страхувальника (обов`язковим є зазначення номера і дати акта) і містить суми, на які збільшено або зменшено зобов`язання (у такому разі допускається внесення від`ємного значення).
Із змісту зазначених правових норм Порядку № 435 вбачається, що єдиною можливістю внести зміни у розмір єдиного податку який підлягає сплаті за результатами річної діяльності фізичної особи-підприємця є проведення документальної перевірки контролюючим органом з питань правильності нарахування єдиного внеску.
У апеляційній скарзі відповідач зазначає, що доводи позивача про те, що відповідач протиправно нарахував борг (недохмку) зі сплати єдиного внеску є безпідставними, оскільки відповідач не нараховував позивачу єдиного внеску, а позивачем самостійно було нараховано єдиного внеску в розмірі 87483 грн. згідно поданого звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік.
Водночас, судом встановлено, що 04.02.2020 позивач за допомогою електронного кабінету платника на сайті ДПС України подала звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік (форма №Д 5 річна), в якому, на думку позивача, помилково зазначила невірну суму нарахованого єдиного соціального внеску в розмірі 87483 грн., замість правильної суми такого внеску в розмірі 11016,72 грн.
В силу допущення помилки у визначенні суми єдиного соціального внеску у позивача виникла неіснуюча заборгованість із сплати такого внеску. Так, в квітні 2020 року позивач отримала вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6773-10 від 20 березня 2020 року про сплату єдиному податку в сумі 73654,48 грн.
Суд погоджується з доводами відповідача про те, що позивачем самостійно було нараховано єдиного внеску в розмірі 87483 грн., між тим звертає увагу на те, що, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.06.2020 у адміністративній справі №560/2779/20 (яке набрало законної сили 27.10.2020) встановлено протиправність вимоги № Ф-6773-10 від 20 березня 2020 року, якою на підставі даних інформаційної системи відповідач вимагав сплатити позивача недоїмку в сумі 73654,48 грн, оскільки при поданні річного звіту з єдиного внеску позивач допустила помилку у розмірі річної суми єдиного внеску та прийняла рішення виправити таку помилку допустимим способом після отримання вимоги про сплату єдиного внеску, тобто шляхом проведення документальної перевірки, в проведенні якої позивачу було відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідача із заявами, а саме: 06.05.2020 з повідомленням про недостовірне визначення та внесення у звіт суми нарахованого єдиного соціального внеску в розмірі 87483 грн., яка повинна натомість становити 11016,72 грн. за 2019 рік.; 02.12.2020 з аналогічним повідомленням, пославшись при цьому на рішення судів у справі №560/2779/20.
Як зазначили суди у своїх рішеннях по справі №560/2779/20, відповідач отримавши заяву позивача з проханням провести документальну перевірку зобов`язаний був прийняти рішення про її проведення, та встановити або заперечити обставини наведені позивачем у такі заяві.
Проте, відповідачем не надано доказів проведення такої документальної перевірки з питань правильності нарахування єдиного внеску. Відповідач, незважаючи на рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі №560/2779/20 продовжує нараховувати позивачу заборгованість по сплаті єдиного внеску, не перевіривши при цьому нарахування позивачем єдиного внеску в розмірі 87483 грн. та не здійснивши коригування, а саме не виключено відображений показник  - суму єдиного внеску у розмірі 73654,48 грн., що нарахована станом на 29.02.2020.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Хмельницькій області №Ф-6773-10 від 13.11.2020 зі сплати єдиного внеску у розмірі 73410,72 грн.
Оскільки у контролюючого органу відсутні повноваження за власною ініціативою без наявності звітності позивача вносити зміни (подавати інформацію до ПФУ щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що належним способом прав позивача є зобов`язання Головного управління ДПС у Хмельницькій області внести зміни до інтегрованої картки (інформаційної системи органу доходів і зборів) платника податків -    ОСОБА_1 шляхом виключення інформації про борг на суму 73410,72 грн та інформації про нараховані на цей борг штраф та пеню.
За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Ватаманюк Р.В.