справа № 369/16363/20           
головуючий у суді І інстанції Дубас Т.В.
провадження № 22-ц/824/11460/2021
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України
 
15 листопада  2021 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,
розглянувши у порядку письмового провадження  цивільну справу за апеляційною скаргою Крилової Олени Леонідівни - представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від                      09 червня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
в с т а н о в и в:
У грудні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04 березня 2019 року між банком та ОСОБА_1   укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. 
За умовами вказаного договору позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.
Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, на вимоги про погашення заборгованості не реагувала, унаслідок чого станом на 11 листопада 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 29 192 грн 91 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 24 686 грн 03 коп., заборгованість за простроченими відсотками - 4 506 грн 88 коп. 
 
Враховуючи викладене, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на 11 листопада 2020 року у розмірі 29 192 грн 91 коп. та судові витрати. 
Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2021 року позов АТ КБ «Приватбанк» до                   ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 19 березня 2018 року у розмірі 24 686 грн 03 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1 777 грн 45 коп.  В решті вимог позову відмовлено.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в загальному порядку, в якій просить скасувати вказане рішення в частині відмовлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити. В іншій частині рішення залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вирішуючи спір за пред`явленими вимогами АТ КБ «ПриватБанк», судом першої інстанції не враховані надані позивачем докази, з яких вбачається, що відповідач до отримання можливості користуватися кредитними коштами був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі, що сплати процентів за користування кредитом, що підтверджується паспортом споживчого кредиту.
Висновок суду першої інстанції щодо неузгоджених умов кредитування з відповідачем щодо сплати процентів позивач вважає таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки в підписаному відповідачем паспорті споживчого кредиту чітко вказані умови кредитування, у тому числі щодо сплати процентів та штрафу.
Отже, відповідач, підписавши анкету-заяву та паспорт споживчого кредиту, розумів зазначені умови кредитування та висловив бажання отримати на таких умовах кредитну картку, якою активно користувався.
Вважає, що суд першої інстанції, відмовивши у стягненні процентів за користування кредитними коштами, порушив вимоги статей 1046, 1048 ЦК України.
Відповідач ОСОБА_1 , у визначений ухвалою суду строк, не скористалась процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направила.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду  у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до протоколів автоматизованої зміни складу колегії суддів від 11 листопада 2021 року визначено склад колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Мостової Г.І., суддів Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.          
 
Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що 04 березня 2019 року між банком АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 9-10, 14-51).
Позичальнику (відповідачу у справі) видана платіжна картка для авторизації із встановленим кредитним лімітом (а.с. 7, 8).
В анкеті-заяві зазначено, що позичальник (відповідач у справі) згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті баку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua, і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були роздруковані ним самостійно.
На підтвердження обставин приєднання позичальника                    ОСОБА_1     до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що викладені на банківському сайті, позивачем до матеріалів позовної заяви долучено Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна COLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщених на банківському сайті: www.privatbank.ua (а.с.13, 14-51). 
Доказів ознайомлення позичальника ОСОБА_1 з тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умовами і правилами надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», з якими вона погодилась при підписанні анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, позивачем не надано.
Крім того, позивачем надано паспорт споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 , та в якому міститься інформація, що зберігає чинність та є актуальною до 19 березня 2019 року, про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту за типами кредитного продукту «Універсальна» та  «Універсальна ГОЛД» (а.с. 11-12).
У зв`язку з порушенням позичальником строків повернення грошових коштів, що встановлені договором та виникненням заборгованості станом на 11 листопада 2020 року, кредитор 22 грудня 2020 року звернувся до суду, пред`явивши вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором у сумі 29 192 грн 91 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 24 686 грн 03 коп., заборгованість за простроченими відсотками -                      4 506 грн 88 коп. 
Надаючи юридичну оцінку правовідносинам сторін, судом першої інстанції  встановлено, що за умовами укладеного сторонами договору у вигляді анкети-заяви від 04 березня 2019 року банк надав позичальнику ОСОБА_1 суму кредиту у розмірі 5 500 грн., зі збільшенням його ліміту до 25 000 грн., остання отримала грошові кошти та користувалась ними, що підтверджується випискою про рух коштів по картковому рахунку (а.с. 63-69).
Із розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник      ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання з повернення суми позики у повному обсязі не виконала, станом на 11 листопада 2020 року за позичальником обліковується заборгованість за тілом кредиту у сумі 24 686 грн 03 коп. (а.с. 5-6).
Задовольняючи позов АТ КБ «ПриватБанк» у частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості за зобов`язанням з повернення суми позики у розмірі 24 686 грн 03 коп., суд першої інстанції виходив із того, що у порушення умов кредитного договору позичальник ОСОБА_1   фактично отримані та використанні кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернула, чим порушила права кредитора, а тому позовні вимоги в цій частині є доведеними та підлягають задоволенню.
В цій частині задоволених вимог рішення суду першої інстанції позивачем не оскаржується.
 
Доводи і вимоги апеляційної скарги позивача стосуються оскарження рішення суду першої інстанції в частині вирішених вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими процентами, а тому рішення суду першої інстанції переглядаються судом апеляційної інстанції лише в цій частині.
Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимоги апеляційної скарги позивача, колегія суддів апеляційного суду дійшла такого висновку. 
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статей 626, 628 ЦК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
За змістом статті 1056-1 ЦК України , процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.  
Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Правовий аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що  розмір і порядок одержання процентів за користування кредитними коштами  поділяються на такі, що встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
 
В частині договірних зобов`язань правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) - частина 1,2 статті 207 ЦК України. 
Досліджений колегією суддів укладений сторонами кредитний договір у вигляді анкети-заяви б/н від 04 березня 2019 року вказує на те, що умови договору не містять домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами.
Отже, правовий аналіз умов договору сторін та зміст зазначених правових норм не дає підстав для висновку про досягнення сторонами згоди щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, а тому такий договір не може бути підставою для покладення на позичальника ОСОБА_1 цивільно-правової відповідальності за невиконання позичальником умов кредитного договору в частині сплати процентів за користування кредитними коштами.
Отже, правовий аналіз умов договору сторін та зміст зазначених правових норм не дає підстав для висновку про застосування до спірних правовідносин частини 1 статті 634 ЦК України (договір приєднання), оскільки при укладенні договору з ОСОБА_1 банк АТ КБ «ПриватБанк» не дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування, зокрема, щодо розміру і порядку нарахування процентів за користування кредитом.
Не вказує про досягнення сторонами згоди щодо умов кредитного договору в частині сплати позичальником процентів за користування кредитними коштами і наданий позивачем паспорт споживчого кредиту, оскільки в ньому міститься інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття споживачем обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, що підтверджується інформацією наведеною у паспорті споживчого кредиту (а.с. 11-12).
Так, зі змісту споживчого паспорту слідує, що паспорт споживчого кредиту одночасно містить умови щодо кредитування двома кредитними продуктами у вигляді кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна Голд», та містить застереження, зокрема, про те, що обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними (типовими) та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на у мовах та у строки, визначені в договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Використання інших способів надання кредиту та/або зміна іншим вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 19 березня 2019 року.
Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню основного кредитного договору з позичальником і сам по собі не може вважатися умовами кредитного договору чи його частиною до укладення основного договору про споживчий кредит.
Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставини у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про те, що у справі, яка переглядається, заявлена вимога позивача у частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 4 506 грн                88 коп. є безпідставною та задоволенню не підлягає.
Колегія суддів апеляційного суду в оцінці обставин у справі, яка переглядається, в межах доводів та вимог апеляційної скарги вважає, що  з того, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, з дотриманням вимог статей 89, 263-264 ЦПК України  повно та всебічно з`ясував обставини справи, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з позичальника на користь банку заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом.  
Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
В частині задоволених вимог про стягнення з відповідача заборгованості за зобов`язанням з повернення суми позики у розмірі                     24 686 грн 03 коп. рішення суду першої інстанції позивачем не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини рішення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2021 року в частині вирішених вимог АТ КБ «ПриватБанк» до                   ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права,  доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги Крилової О.Л. - представника АТ КБ «ПриватБанк».
Оскільки оскаржене судове рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись статтями 367, 369, 375, 381-384 ЦПК України та пункту 3 розділу ХII «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  представника Крилової Олени Леонідівни - представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2021 року в частині вирішення вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених  пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

 
Головуючий                                                                                     Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                          Р.В. Березовенко
                                                                    
                                                                                                    О.Ф. Лапчевська