УХВАЛА

06 грудня 2021 року 
м. Київ

Справа №  926/2815/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Волковицької Н. О. - головуючого, Могил С. К., Уркевич В. Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит"
на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 03.02.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 у справі 
за позовом Чернівецької міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит"
про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі             548 808,34 грн,

ВСТАНОВИВ:
17.11.2021 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла надіслана поштою 09.11.2021 касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 03.02.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 у справі № 926/2815/19.
Перевіривши доводи заявника касаційної скарги, дослідивши додані до касаційної скарги документи, колегія суддів дійшла висновку про повернення касаційної скарги з огляду на таке.
Оскаржуваною ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 03.02.2021 справу № 926/2815/19 за позовом Чернівецької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі                 548 808,34 грн передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) Господарському суду Івано-Франківської області.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням скаржник звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, зокрема, просив ухвалити нове рішення, яким змінити ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 03.02.2021 в частині не вирішення питання щодо розподілу судових витрат та покласти судові витрати на Чернівецьку міську раду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржена ухвала є незаконною в частині невирішення питання судових витрат у справі № 926/2815/19, оскільки суд, приймаючи рішення від 03.02.2021 про направлення справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на розгляд Господарському суду Івано-Франківської області, не вирішив питання про розподіл судових витрат.
За результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" ухвалено оскаржувану постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.06.2021, якою, зокрема, у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовлено; ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 03.02.2021 у справі № 926/2815/19 скасовано, прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відповідача про непідсудність справи та про передачу справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) відмовлено.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначила, що доводи апеляційної скарги щодо скасування оскарженої ухвали в частині невирішення питання щодо розподілу судових витрат та покладення судових витрат на Чернівецьку міську раду є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на те, що ухвала про передачу справи за підсудністю до іншого суду не є судовим рішенням про вирішення спору по суті, залишення позову без розгляду чи закриття провадження у справі, у випадку ухвалення яких статтею 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено здійснення розподілу судових витрат. Окрім того, апелянт не заявляв в суді першої інстанції клопотання щодо покладення судових витрат на відповідача. 
У статті 1 Конституції України, зокрема, закріплено, що Україна є правовою державою. Як будь-яка правова держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини і громадянина в суді шляхом здійснення правосуддя. 
Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина п`ята статті 55 Конституції України).
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Гарсія Манібардо проти Іспанії" від 15.02.2000 зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (див., наприклад, Monnel and Morris v. the United Kingdom, рішення від 02.03.1987, серія A, N 115, с. 22, п. 56, а також Helmers v. Sweden, рішення від 29.10.1996, серія A, N 212-A, с. 15, п. 31). 
Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").
Обмеженням права на доступ до суду, в даному випадку, є визначений нормами ГПК України перелік ухвал суду першої інстанції, що можуть бути предметом апеляційного оскарження окремо від рішення суду.
Відповідно до частини першої статті 304 ГПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.
Пунктом 2 частини першої статті 287 ГПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Так, відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 42 ГПК України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.
Порядок та строки апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції регулюється розділом ІV ГПК України.
Частиною першою статті 255 ГПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції. 
За змістом частини третьої статті 255 ГПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. 
Згідно з частиною другою статті 254 ГПК України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу.
Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається. 
Отже, перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у статті 255 ГПК України, є вичерпним.
Системне тлумачення статті 255 ГПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні. 
Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення зі справи.
Предметом апеляційного оскарження, як встановлено в оскаржуваній постанові суду апеляційної інстанції, була ухвала Господарського суду Чернівецької області від 03.02.2021 про передачу справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю), яка передбачена переліком, наведеним у статті 255 ГПК України.
Проте, оскаржуючи вказану ухвалу та постанову апеляційного суду, ухвалену за результатами її перегляду, скаржник просить їх скасувати в частині невирішення питання розподілу судових витрат та ухвалити нове рішення про покладення судових витрат на позивача.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про те, що предметом касаційного оскарження є питання розподілу судових витрат, про яке відповідач на час прийняття судом першої інстанції ухвали про передачу справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) не заявляв, про що вказано в оскаржуваній постанові апеляційного суду, тому ці доводи скаржника судом визнані безпідставними та необґрунтованими згідно з положеннями статті 129 ГПК України, якими не передбачено здійснення розподілу судових витрат якщо не ухвалено судового рішення про вирішення спору по суті, зокрема про залишення позову без розгляду чи закриття провадження у справі.
Отже оскаржувані судові рішенні в частині розподілу судових витрат не підлягають касаційному оскарженню окремо від рішення суду, тому касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 03.02.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 у справі № 926/2815/19 підлягає поверненню на підставі частини другої статті 304 ГПК України.
Керуючись статтями 234, 287, 293, 304 ГПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 03.02.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 у справі             № 926/2815/19 повернути скаржнику.
3. Матеріали касаційної скарги на 2 (двох) аркушах повернути скаржникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Н. О. Волковицька
Судді                                                                                          С. К. Могил
                                                                                          В. Ю. Уркевич