ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 р. 	Справа № 520/9143/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2021, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., м. Харків, повний текст складено 14.07.21  по справі № 520/9143/21
за позовом               ОСОБА_1  
до              Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                   
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом також – відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 1333 від 10.03.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 за № 1058-IV;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дострокову пенсію за віком як учаснику бойових дій відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV, починаючи з 04 лютого 2021 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувати до стажу роботи період його роботи на Крайній Півночі з 24.07.1986 по 20.04.1987, та з 21.04.1987 по 01.04.1992, та з 10.04.1992 по 10.07.1993, та з 20.07.1993 по 18.09.1998 в пільговому обчисленні: один рік як один рік і шість місяців;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість з виплати пенсії за період з 04 лютого 2021 року до моменту виплати поточної пенсії за рішенням суду;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати заборгованості з виплати дострокової пенсії за віком з 04 лютого 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах суми стягнення за один місяць;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по цій справі протягом 20 днів з дня набрання рішенням законної сили.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 1333 від 10.03.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 за № 1058-IV.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.03.2021 про призначення пенсії за віком, як учаснику бойових дій відповідно до п.п. 4 п. 1 ст. 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV з урахуванням висновків суду у цій справі.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи період його роботи на Крайній Півночі з 24.07.1986 по 20.04.1987, та з 21.04.1987 по 01.04.1992, та з 10.04.1992 по 10.07.1993, та з 20.07.1993 по 18.09.1998 в пільговому обчисленні: один рік як один рік і шість місяців.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що ОСОБА_1 при зверненні не було надано договори, укладені в період роботи в районі Крайньої Півночі, а тому відповідний період неможливо зарахувати до стажу позивача з урахуванням кратності.
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Звертає увагу, що позиція відповідача, наведена в апеляційній скарзі, є хибною та спростовується положеннями чинного законодавства України, послідовною позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 07 червня 2018 року у справі № 173/637/17, від 03 липня 2018 року у справі № 302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справа № 554/1723/17, від 30 липня 2019 року у справі № 287/15/17-а, від 18 червня 2020 року у справі № 537/1415/17, від 12 листопада 2020 року у справі № 591/933/17, від 17 червня 2021 року у справі № 348/2352/16-а, від 15.01.2021 у справі № 348/2319/16-а. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення дострокової пенсії за віком (як учасник бойових дій) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за № 1058-IV.
У позовній заяві позивачем указано, що за даними трудової книжки НОМЕР_1 він з 24.07.1986 по 20.04.1987 працював в районі Крайньої Півночі в автобазі № 2 тресту Ямбургспецгазбуд, з 21.04.1987 по 01.04.1992 працював на автобазі № 2 тресту Арктиктрансгазстрой Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області в селищі Ямбург. Також, позивачем указано, що з 10.04.1992 по 10.07.1993 він працював в районі Крайньої Півночі в селищі Ямбург на в Госпрозрахунковому Молодіжному Центрі «Іскра», з 20.07.1993 по 18.09.1998 працював в районі Крайньої півночі в Ямало-Ненецькому автономному окрузі Тюменської області на підприємстві технологічного транспорт і спеціальної техніки «Ямбурггаздобування».
Як зазначено позивачем, указані відомості підтверджуються його трудовою книжкою та свідчать на користь того, що за умови зарахування вказаних періодів у пільговому обчисленні він має більше як 28 років стажу.
Рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 1333 від 10.03.2021 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, як учаснику бойових дій, відповідно до ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю страхового стажу. Так, зі змісту вказаного рішення вбачається, що відповідачем, із посиланням на приписи п.п. 4 п. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають військовослужбовці, які брали участь у бойових діях - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, указано, що на підставі наданих документів та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу на ОСОБА_1 , страховий стаж заявника на момент звернення склав 22 роки 03 місяці 23 дні. Також, зазначено, що відповідно до п. 5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі". Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. Відповідачем указано, що ОСОБА_1 при зверненні не було надано договори, укладені в період роботи районі Крайньої Півночі, тому даний період неможливо зарахувати з урахуванням кратності.
Позивач, уважаючи зазначене рішення відповідача протиправним, а свої права порушеними, звернувся до суду з позовом.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими відповідними нормативно-правовими актами, оскільки для пільгового обчислення страхового стажу такі нормативно-правові акти надають особі можливість надавати вказані документи за її вибором.
З огляду на те, що для підтвердження права на пільгову пенсію позивачем було надано відповідачу трудову книжку, суд першої інстанції зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи період його роботи на Крайній Півночі з 24.07.1986 по 20.04.1987, та з 21.04.1987 по 01.04.1992, та з 10.04.1992 по 10.07.1993, та з 20.07.1993 по 18.09.1998 в пільговому обчисленні: один рік, як один рік і шість місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог. 
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від  10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до статті 1 Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненні 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненні 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.
Громадянам Сторін, що домовляються, які працювали як в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев`ять місяців роботи у районах Крайньої Півночі.
У випадках, коли законодавством однієї з Сторін, що домовляються, передбачені більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які працювали у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, при призначенні пенсії по старості (за віком) на території даної держави застосовується чинне законодавство цієї Сторони.
Отже, з огляду на наведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10 січня 2019 у справі № 352/1612/15а, від 10 вересня 2019 року у справі № 348/2208/16-а, від 18 червня 2020 року у справі № 537/1415/17, від 15.01.2021 у справі № 348/2319/16-а.
Відповідно до Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненні 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років.
Громадянам Сторін, що домовляються, які працювали як в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев`ять місяців роботи у районах Крайньої Півночі.
У випадках, коли законодавством однієї з Сторін, що домовляються, передбачені більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які працювали у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, при призначенні пенсії по старості (за віком) на території даної держави застосовується чинне законодавство цієї Сторони.
Пунктом 3 Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.
У частині 2 Інструкції «Про надання пільг особам, що працюють в районі Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі», затвердженої Постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати 16.12.1967, № 530/П-28 (далі - Інструкція) зазначено, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, як працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.
Як установлено судовим розглядом, ОСОБА_1 з 24.07.1986 по 20.04.1987 працював в автобазі № 2 тресту Ямбургспецгазбуд, з 21.04.1987 по 01.04.1992 працював на автобазі № 2 тресту Арктиктрансгазстрой Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області в селищі Ямбург, з 10.04.1992 по 10.07.1993 - в селищі Ямбург на в Госпрозрахунковому Молодіжному Центрі «Іскра», з 20.07.1993 по 18.09.1998 - в Ямало-Ненецькому автономному окрузі Тюменської області на підприємстві технологічного транспорт і спеціальної техніки «Ямбурггаздобування».
Вказані підприємства знаходилися в Ямало-Ненецькому автономному окрузі Тюменської області.
Згідно з Постановою Ради Міністрів СРСР від 10 жовтня 1967 року № 1029 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах крайньої Півночі і в місцях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (з урахуванням Постанови Ради Міністрів СРСР від 3 січня 1983 року N 12) Ямало-Ненецький автономний округ (Росія) віднесено до районів Крайньої Півночі.
Оскільки ОСОБА_1 працював в районі Крайньої Півночі після 1 березня 1960 року, для обчислення стажу для призначення пенсії відповідно до Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року та приписів пункту 3 Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», слід ураховувати один рік роботи в районі Крайньої Півночі до одного року і шести місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком.
Факт роботи позивача в районі Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, а отже спірні періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до стажу роботи в районах Крайньої Півночі.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 3 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 1 лютого 2007 року, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п. 23 ч. 1). Ратифікувавши вказану Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині I Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до стажу роботи період його роботи на Крайній Півночі з 24.07.1986 по 20.04.1987, та з 21.04.1987 по 01.04.1992, та з 10.04.1992 по 10.07.1993, та з 20.07.1993 по 18.09.1998 в пільговому обчисленні: один рік як один рік і шість місяців.
Оскільки під час розгляду справи встановлено, що відповідачем покладено в основу прийнятого рішення № 1333 від 10.03.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 за № 1058-IV, висновок щодо відсутності у позивача страхового стажу через неможливість зарахування його періодів роботи в районах Крайньої Півночі, то з огляду на висновки суду у цій справі, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування такого рішення відповідача є правомірним. 
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
При цьому, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.
В Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Правову позицію, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, висловлено Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72694515).
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з огляду на відсутність можливості встановлення факту достатнього страхового стажу без надання належної оцінки всім обставинам, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 06.03.2021 про призначення пенсії за віком за віком, як учаснику  бойових  дій, відповідно до п.п. 4 п. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду у цій справі.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.
Судом апеляційної інстанції критично оцінюються доводи відповідача, що стосуються обставин справи та містять посилання на загальні норми законодавства, які жодним чином не спростовують обґрунтування суду першої інстанції.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в оскаржуваній частині правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат. 
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 по справі № 520/9143/21 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.А. Спаскін    Л.В. Любчич