УХВАЛА

02 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 540/179/21
адміністративне провадження № К/9901/41542/21 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., перевіривши касаційну скаргу Херсонської обласної прокуратури на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,  
ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2021 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Херсонської обласної прокуратури, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ керівника Херсонської обласної прокуратури від 22 грудня 2020 року № 905к про звільнення його з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва та публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Херсонську область прокуратури Херсонської області та з органів Херсонської обласної прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 22 грудня 2020 року; зобов`язати відповідача поновити його на роботі в Херсонській обласній прокуратурі на займаній посаді; стягнути з Херсонської обласної прокуратури на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та 40000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що його поновлено в органах прокуратури Херсонської області на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду у справі №540/1419/20 з 06 травня 2020 року. Проте оскаржуваним наказом його повторно звільнено із займаної посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону У країни «Про прокуратуру», що він вважає незаконним.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року в позові відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року скасовано рішення суду першої інстанції та частково задоволено позов. Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Херсонської обласної прокуратури від 22 грудня 2020 року № 905к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва та публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Херсонську область прокуратури Херсонської області та з органів Херсонської обласної прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 22 грудня 2020 року. Стягнуто з Херсонської обласної прокуратури  на користь позивача 4000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Відповідно до частини першої  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої  статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою    статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник, зокрема, зазначив незастосування висновку Верховного Суду, висловленого у справах №№200/5038/20-а, 160/6204/20, 160/6596/20, 140/3790/19, 280/4314/20 щодо положень підпунктів 1-4 пункту 19 розділу ІІ  «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 19 вересня 2019 року №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон №113-ІХ).

Верховний Суд зазначає, що відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом сформований висновок щодо її застосування у подібних правовідносинах та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.

Проаналізувавши доводи скаржника, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки у справах №№200/5038/20-а, 160/6204/20, 160/6596/20, 140/3790/19, 280/4314/20 Верховним Судом висловлено висновок за інших, ніж установлено у цій справі обставин. 

Так, у справах №№200/5038/20-а, 160/6204/20, 160/6596/20, 140/3790/19, 280/4314/20 предметом спору було правомірність рішень кадрових комісій про неуспішне проходження прокурорами атестації та наказів про їхнє звільнення з цих підстав.

Натомість у цій справі спірні правовідносини мають інший характер.

Так, у справі  №540/1419/20 позивача поновлено на роботі  в Херсонській обласній прокуратурі на посаді, прирівняній до посади прокурора другого відділу процесуального керівництва та публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь, що поширює свою діяльність на Херсонську область прокуратури Херсонської області та органів прокуратури Херсонської області з 06 травня 2020 року.

На виконання рішення суду наказом керівника Херсонської обласної прокуратури позивача поновлено в Херсонській обласній прокуратурі.

Проте, оскаржуваним у цій справі наказом позивача звільнено з  органів Херсонської обласної прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 22 грудня 2020 року.

З огляду на наведені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивача звільнено з  посади, на якій він не перебував, що стало правовою підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу керівника Херсонської обласної прокуратури від 22 грудня 2020 року № 905к.

У касаційній скарзі відсутні аргументи на спростування зазначених мотивів, з яких виходив суд апеляційної інстанції, а інші доводи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів та незгоди з висновком суду апеляційної інстанції щодо неправомірності оскаржуваного наказу.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Проста констатація самого факту наявності або відсутності висновку у постанові Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах не є достатньою підставою для обґрунтування касаційної скарги, оскільки вимагає визначення норми права, щодо якої наявний або відсутній висновок Верховного Суду та викладення обґрунтувань неправильного застосування/ не застосування цієї норми права.

Тому, лише загальні посилання на застосування норми права без урахування висновку щодо її застосування, викладеного у постанові Верховного Суду, за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з судовим рішенням, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Отже, скаржником не викладено передбачені статтею 328 КАС України умови, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Херсонської обласної прокуратури на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути особі, яка її подала.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному   статтею 251 КАС України.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                      Н.А. Данилевич