Головуючий у І інстанції Арапіна Н.Є.
Провадження №22-ц/824/10712/2021                                                        Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.

                                                                
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
      12 листопада 2021 року                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Гуля В.В., Верланова С.М., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2020 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 78 451 грн. 08 коп. страхового відшкодування, розмір якого 06 серпня 2020 року був зменшений представником позивача до 39 225 грн. 54 коп., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 вересня 2018 року між позивачем та громадянином ОСОБА_2 було укладено поліс № АМ/7655360 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб "Mercedes-Benz C 180", державний номерний знак НОМЕР_1 . 
10 червня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Mercedes-Benz C 180", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля марки «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , власником якого є ОСОБА_5 
29 липня 2019 року постановою Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Згідно звіту № 0806 про оцінку автомобіля «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_2 , від 01 липня 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням розцінок спеціалізованого СТО становить 281 184,74 грн. 
Згідно страхового акту ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» № СТОКА-9590 від 16 серпня 2019 року розмір страхового відшкодування становить 185 299,96 грн. 
Розпорядженням ПАТ «СК «Українська страхова група» про виплату страхового відшкодування від 16 серпня 2019 року перераховано страхове відшкодування на користь ТОВ «Віннер Лізинг» у розмірі 184 403,96 грн. 
Згідно платіжного доручення № 20844 від 16 серпня 2019 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» перераховано на користь ТОВ «Віннер Лізинг» страхове відшкодування у розмірі 184 403,96 грн. 
29 серпня 2019 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» направлено на адресу позивача заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 185 299,96 грн. 
Згідно платіжного доручення № 49148 від 24 вересня 2019 року позивачем перераховано на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 75 489 грн. 23 коп. 
10 червня 2019 року до позивача звернувся власник автомобіля «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_5 із заявою про виплату страхового відшкодування. 
Позивачем на підставі страхового акту № ОЦВ-19-32-8632/1 перераховано на користь ОСОБА_5 страхове відшкодування у розмірі 2 961,85 грн. 
У позові позивач посилався на те, що страхувальник ОСОБА_2 належить до пільгової категорії громадян, тому при розрахунку розміру страхового платежу було застосовано зменшення пільговику 50%. Дана пільга надається за умови особистого керування застрахованим транспортним засобом. Разом з тим, в порушення вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальник ОСОБА_2 передав автомобіль у керування відповідачу по справі ОСОБА_1 . 
Зважаючи на факт виплати позивачем суми страхового відшкодування, позивач на підставі п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1187, 1166, 1191 ЦК  України, просив стягнути з відповідача, як винуватця ДТП, 39 225,54 грн. в якості  компенсації страховику 50% виплаченого страхового відшкодування.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «НАСК «ОРАНТА» 39 225 грн. 54 коп. збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування, та 2 102 грн. 00 коп. судового збору.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Обгрунтовуючи скаргу, посилався на те, що він не погоджується з розміром ремонтних калькуляцій автомобілів «Renault Logan» та «Ford Fiesta», оскільки вказані калькуляції містять розбіжності. Крім того, посилався на безпідставну відмову суду у задоволенні його клопотань про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, а також про залучення до участі у справі ТОВ «Віннер Лізинг» та ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог. Крім цього, відповідач зазначив, що суд, задовольняючи позов повністю, стягнув з нього лише 39 225 грн. 54 коп., хоча позивачем заявлена вимога про стягнення 78 451 грн. 08 коп., що на думку відповідача є підставою для скасування судового рішення.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ «НАСК «ОРАНТА» Галіч Ж.В. заперечила проти задоволення скарги відповідача та просила залишити рішення суду без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки ціна позову в даній справі (39 225 грн. 54 коп.) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що 22 вересня 2016 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Віннер Лізинг» було укладено Генеральний договір № 28-0199-00219 добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті, відповідно до якого було застраховано автомобіль марки «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_2 , на строк до 22 вересня 2019 року (а.с.25, 26-30, 31, 32).
29 вересня 2018 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено поліс № АМ/7655360 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб "Mercedes-Benz C 180", державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.6).
10 червня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Mercedes-Benz C 180", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля марки «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля марки «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , власником якого є ОСОБА_5 (а.с.7-9).
29 липня 2019 року постановою Шевченківського районного суду м. Києва відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.21).
Згідно звіту № 0806 про оцінку автомобіля «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_2 , від 01 липня 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням розцінок спеціалізованого СТО становить 281 184,74 грн. (а.с.35-40).
Згідно страхового акту ПАТ «СК «Українська страхова група» № СТОКА-9590 від 16 серпня 2019 року розмір страхового відшкодування ТОВ «ВІННЕР ЛІЗИНГ» становить 185 299,96 грн. (а.с.44).
Розпорядженням ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про виплату страхового відшкодування від 16 серпня 2019 року перераховано страхове відшкодування на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віннер Лізинг» у розмірі 184 403,96 грн. (а.с.47).
Розпорядженням ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про виплату страхового відшкодування від 16 серпня 2019 року зараховано страхове відшкодування у розмірі 896,00 грн. в рахунок несплаченої частини страхового платежу (а.с.48).
Згідно платіжного доручення № 20844 від 16 серпня 2019 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» перераховано на користь ТОВ «Віннер Лізинг» страхове відшкодування у розмірі 184 403,96 грн. (а.с.46).
29 серпня 2019 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» направлено на адресу позивача заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 185 299,96 грн. (а.с.24).
Згідно платіжного доручення № 49148 від 24 вересня 2019 року позивачем перераховано на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 75 849,23 грн. (а.с.22).
10 червня 2019 року до позивача звернувся власник автомобіля «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_5 із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.10).
11 липня 2019 року позивачем на підставі страхового акту № ОЦВ-19-32-8632/1 перераховано на користь ОСОБА_5 страхове відшкодування у розмірі 2 976,66 грн. (а.с.11, 12, 13-14).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно п. 13.2 ст. 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.
Згідно ч. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
Судом встановлено, що позивачем, як страховиком, сплачено страхове відшкодування на загальну суму 78 451,08 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача ОСОБА_1 . При цьому встановлено, що ОСОБА_1 керував застрахованим транспортним засобом, переданим йому страхувальником ОСОБА_2 з порушенням вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема п. 13.2 ст. 13 Закону, що забороняє страхувальнику, якому при укладенні договору було зменшено на 50% розмір страхового платежу, передавати застрахований транспортний засіб у керування іншій особі.
Факт порушення страхувальником ОСОБА_2 п. 13.2 ст. 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" надає ПАТ «НАСК «Оранта» право вимагати у ОСОБА_1 , як винуватця ДТП, компенсації 50 відсотків сплаченого страховиком страхового відшкодування, у зв`язку із чим законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суми коштів у розмірі 39 225 грн. 54 коп., що становить 50% від сплаченої позивачем суми страхового відшкодування (78 451,08 грн. х 50%).
Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норми процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення суду лише, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин справи, підтверджених доказами, перевіреними судом.
Відхиляються колегією суддів і доводи скарги відповідача про незгоду з ремонтними калькуляціями автомобілів «Renault Logan» та «Ford Fiesta», оскільки відповідачем суду не було надано доказів на їх спростування, а відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позову.
Необґрунтованими є і доводи скарги про безпідставне стягнення з відповідача на користь позивача 39 225 грн. 54 коп., а не 78 451 грн. 08 коп., як зазначено у позові, оскільки під час розгляду справи позивачем було подано суду заяву про зменшення розміру позовних вимог до 39 225 грн. 54 коп. (а.с.58-59), що є безумовним правом позивача.
Інші аргументи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди відповідача з висновками суду щодо їх оцінки.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.       
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.          
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів
                                                             ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2021 року - залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
 
     Суддя доповідач: 
 
     Судді: