ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа №640/10307/20                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Донець В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді                                                                      Ключковича В.Ю.,
суддів                                                                                          Беспалова О.О.,
                                                                                                    Грибан І.О.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо проведення ним щорічної індексації пенсії в розмірі, визначеному абз. 2 ч. 2 ст. 42 та п. 45 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення відповідного перерахунку її пенсії з виплатою несвоєчасно нарахованої частини її частини з урахуванням компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати; 
- зобов`язати відповідача провести щорічну індексацію її пенсії з 01.01.2019 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховується для обчислення пенсії в розмірі 1,171535 та застосувати для обчислення пенсії з 01.01.2019 показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 4 410,13 грн.; 
- зобов`язати відповідача провести щорічну індексацію її пенсії з урахуванням проведеної з 01.03.2019 індексації пенсії відповідно до  Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 і застосування коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати доходу) в Україні, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17 та застосувати для обчислення її пенсії з 01.03.2019 показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 5 159,85 грн.; 
- зобов`язати відповідача провести щорічну індексацію її пенсії з 01.01.2020 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховується для обчислення пенсії в розмірі 1,109754 та застосувати для обчислення пенсії з 01.01.2020 показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 5 726,16 грн.; 
- зобов`язати відповідача, з урахуванням індексації пенсії, з 01.05.2020 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» (далі - Постанова №251) і застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховується для обчислення пенсії в розмірі 1,11, застосувати для обчислення її пенсії з 01.05.2020 показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 6 356,04 грн.;
- зобов`язати відповідача перерахувати її пенсію з урахуванням вказаних індексацій та виплатити несвоєчасно нараховану її частину з компенсацією втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2021 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2021 та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.
В апеляційній скарзі позивач вказує, що в порушення норм процесуального права , суд першої інстанції проігнорував її заяву від 05.10.2020 про зміну предмету позову.
Позивач вказує, що суд першої інстанції в рішенні по справі вказав, що нібито позивач не погоджується «з розміром проведеного перерахунку пенсій у 2019 та 2020 роках згідно індексації на підставі Постанов №124 та №251, а відтак, обмежившись дослідженням виключно обставин, які не є предметом спору - розміру, порядку та строків індексації на підставі Постанов №124 та №251, зробив висновок, що таку «індексацію пенсії позивача проведено з дотриманням вимог законодавства». Насправді ж, позовні вимоги, стосуються належного способу проведення відповідачем індексації пенсій у 2019 та 2020 роках, а саме - в розмірі щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбаченого абз. 2 ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та його збільшенням згідно з постановами КМУ №124 та №251.
Позивач зауважує, що правильно зазначивши зміст ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд при вирішенні справи не дослідив положень цієї норми Закону і не дав оцінки моїм доводам, що вона передбачає дві частини індексації пенсії:
а) регулярну - безумовну, щорічну, в мінімальному розмірі передбаченому безпосередньо Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
а) нерегулярну - проведення якої обумовлюється відсутністю дефіциту коштів Пенсійного фонду, а розмір, строки та порядок її проведення визначає КМУ.
Оскільки відповідач підтвердив проведення лише тієї частини індексації, розмір, дату та спосіб проведення якої визначає КМУ, прийняття обґрунтованого рішення по справі потребувало з`ясування судом: визначення якого саме "збільшення" віднесено до повноважень КМУ.
Абзац 4 ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» уповноважує КМУ визначати розмір, дату та порядок "такого збільшення", тобто містить посилання на раніше визначений об`єкт.
Оскільки визначення КМУ розміру, дати та порядку "такого збільшення" обумовлено урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пункт Перехідних положень), суд мав перевірити дотримання цієї умови, тим більше, що в матеріалах справи наявні докази того, що розмір проведеної у 2019 році індексації є меншим за мінімальний. Суд даних обставин не з`ясував, обмежившись лише перевіркою проведеної відповідачем індексації розміру та датам, визначеним у постановах КМУ №124 та №251. Вказану норму Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо мінімального розміру індексації пенсії суд не застосував. Суд не дав оцінки: є вказане положення щодо віднесеного до повноважень КМУ "збільшення" однозначним, чи допускає множинне трактування.
Всупереч із вказаною практикою Європейського суду суд не перевірив: дана норма застосована відповідачем у сприятливий для позивача спосіб, чи ні.
Констатуючи що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не визначає дату щорічної індексації пенсії, суд разом з тим не встановив, що відповідач має проводити її в дату, визначену КМУ та залишив без офіційного з`ясування того, чи є щорічною індексація пенсії з 01.03.2019 та з 01.05.2020, і не дав оцінки доводам, що щорічною є подія, яка відбувається щороку в одну й ту саму дату, а відтак вказана індексація не є щорічною, оскільки між датами її проведення міститься період понад один рік.
Суд не застосував при розгляді справи низку положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які мають захищати мої законні права та інтереси від свавільного втручання суб`єктів владних повноважень та забезпечують отримання необхідної інформації про рішення, які застосовуються при нарахуванні пенсії, а саме:
а) умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, а дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на відносини між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить йому (ч. 1 ст.5);
зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону (ч. 2 преамбули).
Внаслідок того, що суд не перевірив яких правовідносин стосуються постанови КМУ №124 та №251: регулярної щорічної індексації пенсії, чи її нерегулярної індексації понад мінімальний розмір передбачений Законом; умови загальнообов`язкового державного пенсійного страхування щодо індексації пенсії змінюються на умови індексації пенсій виключно в розмірі та дату, визначені КМУ.
б) розмір пенсії диференціюється залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати особи (ч. 1 ст. 7)
Суд не перевірив чи забезпечила проведена відповідачем індексація пенсії у 2019 та 2020 роках дотримання вказаного принципу.
в) Пенсійний фонд діє гласно і прозоро (ч. 1 ст. 7).
Також ,позивач звертає увагу, що при поданні позову нею було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору. Відкриваючи провадження суд дійшов висновку, що позивач частково усунула недоліки заяви і провадження можна відкрити «розстрочивши позивачу сплату судового збору до з`ясування її майнового стану» та всупереч із моїм клопотанням вирішив «відстрочити позивачу сплату судового збору до отримання інформації про суми отриманих пенсійних виплат за 2019 рік». Фактично, замість розстрочення чи відстрочення сплати судового збору суд відклав розгляд клопотання про звільнення від сплати судового збору до прийняття рішення по справі. Разом з прийняттям рішення по справі суд відмовив у звільненні від сплати судового збору і постановив стягнути його з позивача. Втім ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачає прийняття судом такого рішення виключно за клопотанням, якого позивач не подавала. Позивач розцінює стягнення судового збору з неї, за таких обставин, як вид правового покарання.
07.11.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи за її участі.
Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.
Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в місті Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
03.04.2020 ОСОБА_1 звернулась до відповідача та просила окрім проведеної з 01.03.2019 та установленої з 01.05.2020 індексації пенсії за рішенням Кабінету Міністрів України понад мінімальний розмір індексації встановлений законом, провести індексацію її пенсії згідно з положеннями абз. 2 п. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.01.2019 в розмірі 1,171535 та з 01.01.2020 в розмірі 1,109754 та здійснити її перерахунок, з урахуванням вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.
За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 відповідач листом від 10.04.2020 надав відповідь, якою повідомив, що відповідно до Постанови №251 у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11; у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного в цьому пункті, не досягає 100 гривень, встановлюється доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії; перерахунок пенсій, передбачений цим пунктом, проводиться з 01.05.2020, у зв`язку з чим, перерахунок її пенсії відповідно до вказаної норми буде проведено пенсійним органом з 01.05.2020.
Вважаючи свої права порушеними ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 42 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідачем з 01.03.2019 проведено індексацію пенсії у 2019 році на підставі Постанови №124 із застосуванням при розрахунку показника середньої заробітної плати в розмірі 3 764,40 грн. та коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17, також відповідачем з 01.05.2020 проведено індексацію пенсії у 2020 році на підставі Постанови №251 із застосуванням при розрахунку показника середньої заробітної плати в розмірі 3 764,40 грн. та коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,1, що свідчить про те, що індексацію пенсії позивача у 2019-2020 роках проведено з дотримання вимог законодавства.
При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не додано інших доказів, які б у сукупності з наданими доказами, підтверджували, що на момент подання позовної заяви, її майновий стан перешкоджав сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі, відтак було вирішено стягнути з позивача судовий збір в розмірі 1 681,60 грн.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів зазначає про таке.
Щодо клопотання позивача про розгляд справи за її участі, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку доводам позивача, щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, ігнорування заяви про зміну предмета позову, яка зареєстрована 08.10.2020 вх.№03-144/148513/20, колегія суддів зазначає наступне.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.07.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відповідно до ст. 263 КАС України за наявними в матеріалами судової справами доказами після спливу строків для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідно до ч. 2 ст. 159 КАС України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Керуючись ст. 166 КАС України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.
Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.
Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.
За приписами частин 2 та 3 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до частин 2 та 3 ст. 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
Керуючись ч. 2 ст. 204 КАС України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.
З аналізу вказаних норм вбачається, що під час розгляду даної справи процесуальні дії мали бути вчинені протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Як підтверджено матеріалами справи провадження було у відкрито 21.07.2020, вказана заява позивача була подана до суду першої інстанції 08.10.2020, тобто з пропуском строку, визначеного КАС України на її подання. З аналізу вказаних норм також вбачається, що для даної категорії справ КАС України не передбачено подання, зокрема, заяви про зміну предмету позову, понад 15ти денний строк з дня відкриття провадження у справі. Втім, заява, подана з пропуском строку, мала бути залишена судом першої інстанції без розгляду ухвалою, як вірно зауважив позивач вказаного зроблено не було, що свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
За приписами п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів приходить до висновку, що допущене порушення норм процесуального права (не прийняття ухвали за наслідком подання заяви позивачем) не призвело до неправильного вирішення справи, оскільки така заява, як встановлено судом апеляційної інстанції, була подана з пропуском п`ятнадцятиденного строку, встановленого КАС України.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги щодо невірного застосування норм процесуального права та стягнення судового збору з позивача, колегія суддів виходить з наступного.
Під час подання позовної заяви, ОСОБА_1 просила звільнити її від сплати судових витрат на підставі ст. 133 КАС України та підпунктів 1 та 3 п. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.05.2020 позовна заява залишена без руху з підстав несплати судового збору при її поданні у розмірі 1 681,60 грн. 23.06.2020 судом першої інстанції зареєстрована заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, в якій вона вказала, що не мала інших доходів у 2019 році, крім зазначених у довідці ДФС України від 13.02.2020.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Також, суд дійшов висновку про часткове усунення недоліків позивачем, оскільки не надано усіх доказів про отримання доходів. Водночас, суд вважає за можливе відкрити провадження в адміністративній справі, розстрочивши позивачу сплату судового збору до з`ясування питання її майнового стану. Частиною 3 резолютивної частини вказаної ухвали суд першої інстанції, відстрочив позивачу сплату судового збору до отримання інформації від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про суми отриманих пенсійних виплат за 2019 рік.
Разом з відзивом на позовну заяву, відповідач подав до суду першої інстанції Довідку №1669 від 21.08.2020 про розмір призначеної та виплаченої пенсії по о/р НОМЕР_1 ОСОБА_1 .
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2021 стягнуто з позивача судовий збір у розмірі 1 681,60 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Колегія суддів враховує, що ч. 5 ст. 161 КАС України встановлює, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо.
Втім, колегія суддів вважає, що суд може і за власної ініціативи відстрочити сплату судового збору стороною, крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі витребувано у відповідача інформацію про суми отриманих пенсійних виплат за 2019 рік та відстрочено сплату судового збору саме до отримання затребуваної інформації та оцінки її судом.
Як вірно, зауважив суд першої інстанції, сплата судового збору є обов`язком сторони та існують певні умови за яких сторона у справі звільняється від його сплати, отже прийшовши до висновку, що наразі відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору, суд виконав приписи КАС України, та стягнув судовий збір за наслідком вирішення позовних вимог не на користь позивача. Крім того, колегія суддів не надає оцінку підставам з яких виходив суд першої інстанції при вирішення питання можливості звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки доводи апеляційної скарги в цій частині зводяться лише до того, що ОСОБА_1 не заявляла клопотань про відстрочення сплати судового збору, тощо, а просила звільнити її від його сплати.
Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними, а суд першої інстанції не допустив порушення норм процесуального права стягнувши з позивача судовий збір під час вирішення позовних вимог, а сприйняття позивачем даного факту як покладення на неї виду правової відповідальності є суб`єктивним, оскільки сплата судового збору є обов`язком сторони у справі, а виключення чітко визначені Законом України «Про судовий збір».
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів виходить з наступного.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Відповідно до ст. 42 Закону №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.
З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.
У разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
Дія цієї частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення», та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.
За приписами п. 45 Перехідних положень Закону №1058-IV збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для обчислення пенсій, передбачене частиною другою статті 42 цього Закону, проводиться починаючи з 2021 року.
У 2019-2020 роках показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для перерахунку пенсій, збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за рік, що передує року, в якому проводиться збільшення, порівняно з роком, що передує року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Позивач вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо проведення щорічної індексації, в розмірі, визначеному абз. 2 ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV («Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.») та п. 45 Перехідних положень Закону №1058-IV («Збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для обчислення пенсій, передбачене частиною другою статті 42 цього Закону, проводиться починаючи з 2021 року. У 2019-2020 роках показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для перерахунку пенсій, збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за рік, що передує року, в якому проводиться збільшення, порівняно з роком, що передує року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.»).
Колегія суддів звертає увагу, що в силу вказаних вище норм, збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для обчислення пенсій, передбачене ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV, проводиться починаючи з 2021 року, натомість позивач бажає використати під час розрахунку показник середньої заробітної плати в України на рівні 4 410,13 грн.(01.01.2019), 5 159,85 грн. (01.03.2019), 5 726,16 грн. (01.01.2020), 6 356,04 грн. (01.05.2020). 
Колегія суддів встановила, що Пенсійний фонд України визначив: показник середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону №1058-IV враховується для обчислення пенсії за 2019 рік (https://www.pfu.gov.ua/2119447-pokaznyk-serednoyi-zarobitnoyi-platy-za-2019-rik/), зокрема, в січні 2019 року - 8 186,94 грн., березні 2019 року - 8,814,84 грн. та показник середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону №1058-IV враховується для обчислення пенсії за 2020 рік (https://www.pfu.gov.ua/2121350-pokaznyk-serednoyi-zarobitnoyi-platy-za-2020-rik/), зокрема, в січні 2020 року - 9 581,38 грн., в травні 2020 року - 9 546,32 грн. 
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що застосувати приписи абз. 2 ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV до вказаного позивачем періоду (з 01.01.2019, з 01.01.2020, з 01.05.2020) не вбачається за можливе, оскільки ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV на виконання абз. 1 п. 45 Перехідних положень Закону №1058-IV підлягає застосуванню лише з 2021 року та застосовується при обчисленні пенсії, яка призначається вперше, а не під час перерахунку вже призначеної пенсії.
Відносно реалізації положень ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV Кабінет Міністрів України на період 2019 та 2020 прийнято дві постанови: від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» (далі - Постанова №124), від 01.04.2020 №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» (далі - Постанова №251).
Абзацами 1 та 2 п. 2 Постанови №124 установлено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17;
у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного у цьому пункті, не досягає 100 гривень, встановлюється доплата до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.
На виконання п. 4 Постанови №124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 р. на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Згідно п. 4 Постанови №124 коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається за такою формулою:
де ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках);
ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою:
ЗСЗ = П сзп (1) : П сзп (2) х 100 % - 100 %,
де П сзп (1) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення;
П сзп (2) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Починаючи з 2021 року показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначатиметься як співвідношення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, та дата перерахунку пенсій визначаються щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України.
В свою чергу, передбачена вище норма Постанови №124 є відсильною, а показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 визначено Законом №1058-IV.
Так, відповідно до п. 43 Прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
Таким чином, аналіз наведених вище норм законодавства в їх сукупності дозволяє дійти висновку, що згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» з 2019 року перерахунок раніше призначених пенсій здійснюється із використанням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки (в розмірі 3 764, 40 грн.) з застосуванням коефіцієнта 1,17.
В 2020 році показник середньої заробітної плати в Україні також залишився на рівні 3 764,40 грн.
Колегія суддів зауважує, що застосувати показник середньої заробітної плати доходу), які зазначає в позовних вимогах позивач, а саме: на рівні 4 410,13 грн.(01.01.2019), 5 159,85 грн. (01.03.2019), 5 726,16 грн. (01.01.2020), 6 356,04 грн. (01.05.2020) не вбачається за можливе, оскільки, як зазначено вище, з 2019 року перерахунок раніше призначених пенсій здійснюється із використанням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.
Як підтверджено матеріалами справи, у 2019 році загальний страховий стаж ОСОБА_1 складав 46 років 3 місяці 26 днів, що відповідає коефіцієнту стажу 0,46250. Розрахунок пенсії за віком з урахуванням набутого страхового стажу, проведений з 01.03.2019 склав: 1.39491 х 4 404,35 х 0,46250 = 2 841,45 грн. де: 1.39491 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, 4 404,35 (3 764,40*1.7) - середній заробіток за три попередні роки (2014-2016) з урахуванням коефіцієнта збільшення, 0,46250 - коефіцієнт страхового стажу без урахування кратності. Загальний розмір пенсії з 01.03.2019 склав 3 297,10 грн, в тому числі 389.22 грн - доплата за понаднормативний стаж, 66,43 грн - підвищення дітям війни за Постановою №112.
Підпунктом 1 п. 2 Постанови №251 установлено, що у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.
Також, відповідачем був проведений перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі Постанови №251 з 01.05.2020, де розмір пенсії за віком, складає: 1.39491 х 4 888.88 х 0,46250 = 3151,01 грн., де: 1.39491 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, 4 888.88 (3 764.40*1.2987) - середній заробіток за три попередні роки (2014-2016) з урахуванням коефіцієнта збільшення показника, 0,46250 - коефіцієнт страхового стажу без урахування кратності. Загальний розмір пенсії з 01.05.2020 року складає 3646.32 грн., в тому числі 425.88 грн - доплата за понаднормативний стаж, 66,43 грн - підвищення дітям війти Постанова №112.
Отже, з 01.03.2019 було перераховано всі раніше призначені пенсії з врахуванням показника середньої заробітної плати 4 404,35 грн. - це показник середньої заробітної плати в України за 2014-2016 роки 3 764,40 грн., збільшений на 17% (3 764,40 х 1.7 = 4 404,35 грн.). в 2020 році зазначений показник проіндексовано на 11% і він становив 4 888,83 грн. (4 404,35 х 1.11 = 4 888,83).
Слід зазначити, що на коефіцієнт підвищення 1,17 або 1,1 збільшується не загальний розмір пенсії, а показник середньої заробітної плати в Україні, який враховується при обчисленні пенсії. При цьому, для кожного пенсіонера розмір підвищення розраховується індивідуально в залежності від страхового стажу та заробітної плати.
Перерахунок пенсій проведено з однаковим підходом та із застосуванням одного коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати для всіх осіб (незалежно від факту роботи), які отримують пенсії, призначені згідно із законами України: «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (з числа військовослужбовців строкової служби); «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (отримують пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків із заробітної плати за роботу у зоні відчуження або з п`ятикратної мінімальної заробітної плати на 1 січня відповідного року).
Як вірно зауважено судом першої інстанції, Законом №1058-IV не передбачено з якої дати мають перераховуватися пенсії, з урахуванням мінімального розміру збільшення, тобто не менше 50% темпів зростання споживчих цін та 50% зростання середньої заробітної плати, а лише визначено, що дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України, що не є предметом даного спору, оскільки позивач вказані норми в межах даної справи не оскаржує.
Крім того, положення Постанов №124 та №251 неконституційними не визнавались та підлягають застосуванню.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV відповідачем з 01.03.2019 проведено індексацію пенсії у 2019 році на підставі Постанови №124 із застосуванням при розрахунку показника середньої заробітної плати в розмірі 3 764,40 грн. та коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17, також відповідачем з 01.05.2020 проведено індексацію пенсії у 2020 році на підставі Постанови №251 із застосуванням при розрахунку показника середньої заробітної плати в розмірі 3 764,40 грн. та коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,1, отже індексацію пенсії позивача у 2019-2020 роках проведено з дотримання вимог законодавства.
Враховуючи, те що судами встановлено, індексацію пенсії у 2019 та 2020 році проведено відповідачем в межах приписів вказаних норм, а позивачем оспорювались розрахункові величини, які брались пенсійним органом, та норми, які підлягали застосуванню ГУ ПФУ в м. Києві, то відсутні підстави для застосування Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм процесуального права, втім порушено норми матеріального права, відтак оспорювань рішення підлягає зміні в мотивувальній частині.
У свою чергу, вказані в апеляційних скаргах доводи позивача не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    І.О. Грибан